Ми ось-ось розрізатимемо торт. Вернися.
Кармі? Сонце? Усе гаразд?
Залишиш мене саму? Не хочу зараз говорити.
Гаразд. Якщо що, я тут. Люблю тебе.
«Якщо що, я тут».
От уже мені ці двоє! Зіпсували мій ідеальний день!
Ти вибрала найгіршу мить.
Ні, ту саму, що й щовечора.
- Запізнююся на дві хвилини — дзвониш ти. - Усе пропало.
Сумнівно, але можливо. Що сталося?
Це був найкращий день у житті.
Я майже поцілувала Трістана. Тобто він — мене...
Ти майже вперше цілувалася?
Агов.
Деталі.
Це...
було неймовірно.
Магічно.
Я відірвалася від землі.
Усе було ідеально. А тоді
подзвонила мама.
- Ти аж через чотири години це розповідаєш? - Пів години.
Я примчала додому на уродини, де Кев і Ділан усе зіпсували.
- Чому вони зіпсували свято? - Ти мене слухаєш?
Зіпсували мій ідеальний день, улаштували нам засідку.
- Ви з Трістаном уже «ми»? - Не знаю. Кев і Ділан думали,
Трістан зашкодить мені
шкатулкою, яку Ділан украв. Дурдом.
Дуже схоже на Кева й Ділана.
Але, може, вони наглядали за тобою.
Не потрібно за мною наглядати. Дістало вже бути людиною.
Розумію.
Кльово бути тим, ким ти є. Тільки не ухвалюй рішення, не обдумавши.
- Гаразд? - Добре.
Твоя правда.
Але дещо я вже обдумала.
Що?
Рішення заблокувати Кева й Ділана.
МОНСТР ЧИ ЛЮДИНА ФЕЙ-ВОЇТЕЛЬ — ВАМПЛІНҐ
ПРИВІТ?
МИ НАЖИВО!
Я ХУДОЖНИК!
ЛИШЕ З ТОБОЮ...
Я ПРОКИНУЛАСЬ ВАМПІРКОЮ
Це торт зі спецефектами?
Це торт, від якого може знудити.
Не чіпайте.
- Може, це харчовий барвник? - Не знаю.
Так незвично, що Кармі не святкує ваші уродини.
Нічого, усе вийшло.
Так. Найкращий деньчик. «Зловіщий маг», карточка першого випуску.
СТАРША ШКОЛА СТОКЕРА
Чому натхнення тікає від мене?
Стій, це мій...
- щасливий олівець. Клас. - Уже не дуже щасливий.
- Ну й ну, серйозно? - Ти бачив Кармі?
- Весь день дзвоню. І голосові лишаю. - Досі зла через учорашнє?
Хоч би ні! Я й дня не проводив без Кармі.
Кармі.
Ти не отримала моїх 27 дзвінків, 36 повідомлень і дев'ять відеочатів?
- Який кажан її вкусив? - Побалакаймо.
А я маю бажання балакати?
- Ви вчора налажали далі нікуди. - Мене занесло через шкатулку.
Це невинна іграшка. Ви поводитесь із Трістаном, як свині.
- А він вам нічого не зробив. - Він має нас за ніщо.
Перекривлює моє ім'я. Два склади, п'ять літер, ДІЛАН.
Не штука запам'ятати.
- Він милий, я люблю бути з ним! - У цім і річ.
- З ним ти не ти. - Так.
Ти інша, і не в хорошому плані.
Кеве, ми в старшій школі. Люди змінюються. Я змінилася.
І мені до душі ця версія мене. Змиріться.
- Удачі на змаганнях нині. - Ми підтримуватимемо тебе.
Не треба. Я чекаю там лише друзів.
Ой-ой.
Отакої. Вона могла б очолити війну міфічних.
Питання. Можна лишити собі? Буде чудова метальна зброя.
Кеве!
Треба поговорити. Зараз.
Дивись, де йдеш!
- Неандерталець. Добре. Давай. - Що саме?
Новий комікс. Я пообіцяла підписникам ексклюзив. У тебе борг.
- Усік? - Не можу. Він не готовий.
Їм байдуже.
Леанналовери вимагають ексклюзиву. Вони не розуміють відмов.
Ні. Я не покажу твір без натхнення своїм уїдливим фанам.
- Я можу дати їм лише шедевр. - Це мої фани. І він їм невідомий.
- Вони хочуть продовження. - Леанно, прошу. У мене розрив.
Ти був у стосунках?
Кеве, чекай!
МОЛОТ І ЩИПЦІ
Шукатиму завжди.
Обіцяю.
Горгони.
Гелсінґи, носіть дзвінок!
Гарне фото. Вони рідкісні.
Побачиш їх, а вони тебе — усе, ти камінь.
- Це твоя дочка? - Так.
- Це моя дочка. - Коли ти востаннє її бачив?
Не пам'ятаю.
Я їздив, колекціонував.
Стародавній рубін, талісман, триголова мавпа.
Це була робота.
Одного дня я вернувся додому з мандрів, а їх уже не було.
Мій найбільший скарб забрали
з-під носа.
Ти штовхаєш Кева на «Фан-Кон», бо там будуть усі мішані.
Мій десятирічний бан скінчився. Це шанс побачити її.
- Хіба вона не в метаморфи? - Вона так каже, але хтозна? Треба шукати.
Якщо моя дочка десь і буде, то на «Фан-Коні». Я мушу її знайти.
Це моя робота.
Ти найняв мене шукати мішаних. Це мій фах.
І для мене честь допомогти тобі.
Щиро дякую.
Напевно. Тільки тримай ті палки для зменшення подалі від неї.
Так.
То як ти, людина, закохався в горгону?
Хіба ти не мав би стати гранітною брилою?
Ти міфічний.
Але твої очі.
Я досі з плоті й крові, отже...
Лінзи.
Отакої.
Треба оновити журнал.
Вона злиться? Це я злюся! Вона тусить із козлом.
Ми не говоримо дві з половиною години. Історичний рекорд.
- Може, Ділан має рацію. - Давай без пророцтв.
- Ви з Кармі одержимі. - Ти дзвонила їй?
Авжеж.
- Не я ж бубоню про гоблінів. - Я казав, що вона заблокувала мій номер?
Кармі проходить через багато змін.
Попри те, що сталося вчора, ви все одно друзі.
Ну, друзів не блокують.
- А нині турнір? - Я думав іти! Не хоче мене бачити.
Часом найкраща підтримка приходить здалеку.
Як-от ми.
Старша школа така складна.
Сама знаю.
Учасники, вітаємо на турнірі старшої школи Стокера.
Вітаю в «Леанна наживо» серед поля
з моїм першим спонсором, «Не спи».
Пий більше — спи менше. Нині оцінимо смаки.
«Вишня», «Манго-Дуранго» й «Гумколасощі» рівні.
Є ще десять. На черзі новий витвір —
«Суперполуниця» з додатковим кофеїном і фруктозою.
Спортсмени — це ваш вибір. Крістофе.
- Поможи зі стримом! - Ні.
Хто тебе питав?
Він поламаний.
Набагато краще.
Підтримаю Кармі здалеку.
- Боже. Як добре, що я Гелсінґ. - Що ти шукаєш?
Колекціонер каже, горгони геть непомітні.
Але мій двоюрідний дядько Люсьєн вистежив одну.
Це дуже складно. Їх не заскочиш зненацька!
- Гляне — скам'янієш. - Як мило, що ти помагаєш Колекціонерові.
Не «мило». Це моя честь.
Він весь цей час був міфічним.
Я маю знайти його дочку. Це питання принципу, справи роду.
Овва. Смакота.
Овва. Оце круть. Чому мій телефон трясеться?
З коштовними каменями.
І дядько міг дивитися на них. Маю зробити горгонокуляри!
Точно! Камінь видно лиш крізь дорогоцінний камінь!
Ти що, здурів?
Це сімейні таємниці! Поставиш світ під загрозу.
Кев і Ділан таке вичворили...
- Пробач. - Припини. Ніколи не перепрошуй за людей.
- Вони нижчі. - Скільки я їм уже пояснюю себе...
Це неминуче. Ми вищі істоти. Тож вони завжди хочуть затьмарити нас.
Не дозволяй їм.
Ти мішана. Народжена сяяти.
Я народжена сяяти?
Саме так. Повторюй це про себе. Уперед.
Кармела! Знала, що зациклена на мені. Але прохання про макіяж усе підтвердило.
Учасники стометрівки серед юніорів — на стартовий блок.
На старт!
Увага!
Я знаю її! Вона заміняла мене в мюзиклі!
Вона використала свої сили.
Що з нею?
...Кармі Генлі зі школи Стокера!
- Офіційно сяю! - Крутіше ж, ніж бути людиною?
Іду стрибати в довжину!
- Стрибки серед хлопців. - Кармі! Опиши свій тріумф!
Треба розкрити природні сили. У всіх нас є таланти, які слід прийняти.
- Кармі, перестань рухатися. - Це не я рухаюся, а ти.
Добре. Тепер серйозно. Як я надихнула тебе?
- Кармі, що ти робиш? - Ти бачив? Я виграла.
А, я з тобою не говорю.
Агов! Обірвав стрим! Ось що буває, коли виграєш. Фани лізуть з усіх дір.
- Чому ти дозволяєш знімати себе? - Нічого страшного. Це мов фільтр.
- Ніхто не помітить. - А твої сили, секрет?
Я не ховатимуся, бо ви, люди, не розумієте мене.
«Ви, люди?»
Послухай себе. Забула, що на тебе чатує?
Мисливці, метаморфи, Леанна. Я не хочу, аби ти постраждала.
Кармі, чудовий забіг! Далі стрибок у висоту. Уперед!
- Далі стрибок у висоту з великим матрацом. - Овва! Новий телефон? Можна глянути?
Агов! У якому мультивсесвіті можна чіпати мій телефон?
МОЛОТ І ЩИПЦІ
Треба окулярів.
- Ти про що? - Я знайшов виробничу інструкцію.
- Я зможу бачити крізь них горгон. - Уперше чую.
- Це тобі гоблін сказав? - Ні, сімейний журнал.
- Він же не помилявся. - Треба допомоги з пошуками?
Ходімо.
Фінал стрибків у висоту серед юніорів.
Ти остання. Інші не змогли.
У тебе вийде.
Покажи їм, як треба.
Зосередься. Лише вперед. Застосуй сили!
Вище?
Вище.
Це вище рекорду штату.
Неможливо.
Так!
Чемпіонка Кармі Генлі зі старшої школи Стокера!
Підняли б іще — був би світовий рекорд.
Отак!
Мішані рулять!
- Шикарно! Ти опанувала свої сили. - Можна? Леанналовери ненажерливі.
Гаразд. Я звикла до перемог із народження.
А для тебе це нове. Як тобі ці відчуття?
Неймовірні.
Далі метання списа.
Бачила стрім Леанни. Що з нею?
Випила всі смаки «Не спи» й закопала блог.
Кількість її підписників летить униз. Так же швидко, як я втрачаю друзів.
Кармі твоя подруга.
Вона пробує щось нове, і тобі теж слід.
Спрямуй усі свої почуття в комікс.
Нізащо. Я не вкину фанів у свою внутрішню темряву.
Вони б не пережили цього жаху.
Припини. Я проходжу відбір на чирлідерку.
- Ти мене засмучуєш. - Стоп. Чирлідерку?
Це ідеально для моєї внутрішньої вовчиці.
Зможу досхочу перекидатися, стрибати й крутитися. І наряди топ!
Усе. Іду тренуватися.
Па-па!
Мої вітання!
Дякую, мамо, але задушиш.
Моя дочка. Зіркова спортсменка.
Твоя улюблена піца з трьома спеціями.
Дякую, але я не голодна.
Хотіла стати легкоатлеткою. Вступила в команду, перемогла.
- У старшій школі все йде за твоїм планом. - Так. Це правда.
Але щось воно не схоже на перемогу.
Звідки мені знати, яка вона?
Перемога — це коли друзі й сім'я тішаться твоїми досягненнями.
Ось моя іменинниця!
- Кармі, Ділан. - Привіт. Вітаю в районі.
- Друзі ж мають помагати одне одному. - Ми гарна сім'я.
Ти найкрутіша, найвідпадніша, найсмішніша людина, яку я знаю.
Я думав, ми сядемо на автобус!
От коли ти грала головну роль у мюзиклі. Це було досягнення.
«Це ти була опівночі на вежі з годинником?»
«Так. Люблю ніч. Вона кутає мене теплом.
- Що ти робив там у пітьмі?» -«Така моя доля.
З міста в місто, нескінченні ночі, полюю на монстрів, що переслідують нас».
Золото справжнє?
- Дай укушу. - Переплавимо на золоті злитки.
Ось. Оглядайте.
- Можна їх нам? - Ти винна нам подарунок.
- Гаразд. - Так!
Але ретельно їх доглядайте.
Що?
Як відреагували Кев і Ділан?
Точно пишаються.
Так.
- Удачі на змаганнях нині. - Ми підтримуватимемо тебе.
Не треба. Я чекаю там лише друзів.
Ой-ой.
Як тобі ці відчуття?
Неймовірні.
Мушу декуди заскочити.
Я ненадовго.
МОЛОТ І ЩИПЦІ, КОМІКСИ
Невже я оце використовую?
Це що, центр зору? Якщо не хочеш розщедритися, це найкраще, що є.
Де агат, турмалін, рожевий кварц?
- Я просив їх сто років тому! - Гаразд.
Турмалін.
Ось є кілька.
Прекрасні.
Так. Вони всі тріснуті. Треба гладких, чистих, без вкраплень.
Що, пусто в голові?
Пусто? Чи в мене пусто в голові?
А такі?
Так. Ці підійдуть.
А тепер останнє.
- Ні. - Ти мусиш.
- Це необхідно. - Ти мене не змусиш.
Хочеш знайти доньку? Давай.
Добре?
Так.
Ідеально.
Написи, заклинання,
дорогоцінні камені й слина горгона.
Майже закінчили.
Якщо спрацює,
я знову повірю в ім'я Гелсінґів.
Я шокований.
Ти горгон!
Хлопче, мусиш більше довіряти.
Думав, кам'яна рослина — фокус?
- Довіряй, але перевіряй. - Тут.
Але перевіряй. Якщо твоя донька буде на «Фан-Коні», я її знайду.
Ти хоч бачиш у цих штуковинах? Мати рідна...
Трістане, привіт!
Привіт. Що робиш?
Нічого.
Ти чого? Треба святкувати. Ходімо на бульбашковий чай. Пригощаю.
Звісно. Давай на 15-ту.
Дивися!
Я бачу. Ти міфічний.
Так.
Очманіти. Невже ти їх таки створив?
Фантастика!
- Її людське серце сильніше за міфічне. - Збори вже скоро.
Ти приведеш її мені. Це твій останній крок.
- А що з людьми? - Залиш їх поки. Знадобляться пізніше.
Коли ж вони побачать нашу силу?
Тобі не доведеться довго чекати.
Переклад субтитрів: Павло Дум’як