Кармело.
Не покидай мене.
Ні.
Тобі ще зарано.
Я тебе вже не відпущу.
Кармі?
Ти не дивачка. Ти моя найкраща подруга.
Я перервала нічим не примітну смугу.
Ти мусиш вести нас.
Ви інакші. Як і я.
Кармі?
Кармі.
Ти мене чуєш?
Як ти? Трістан не скривдив тебе?
Думаєш, я не зупиню фея-воїтеля?
Він ледь не убив тебе.
- Чим ти думала? - Я просто намагалася тебе захистити.
У тебе серце героїні.
- Я поможу. - Відпочинь. Скоро будеш у нормі.
«Нормі»? Що це?
Я все життя думала, що всі точно знають, хто вони.
І намагалася вписатися.
Але я була зовсім інакшою й пояснювала це тим, що мене вдочерили. Але
тоді стукнуло 13.
І почалися сни.
Це була перша ознака, а ікла розставили крапки над «і».
Я була сама.
Мені не було кому розповісти, що зі мною відбувається.
Чому ти пішла?
Що я зробила не так?
Ти нічого не зробила.
Це все мисливці.
Перепрошую. Вибачте. Посунься!
Агов! Я в черзі.
- Маю невідкладну ситуацію. - І що ж там?
Потрібен зал 5А завтра о 16:00 для найбільшої у світі комікс-сенсації.
- Запишеш? - Авжеж.
Щось іще?
Перевірка аудіовідео о третій. І простір для тварюк-журналістів окремо від фанів.
- І вегетаріанську тарілку на двох. - Так.
- Усе записала? - Ні!
Ні тарілці. Ні залу.
Но, ноу, найн, ні Кеву, ні всьому.
Ні — коротке слово, створене мінірозумами, щоб зупиняти мегаречі. Я не визнаю його.
Сподіваюся, визнаєш: під один комікс панелі не дають.
Традиційно митець має закінчити свій другий твір, а тоді,
може, виділять стіл для підписів.
Я чую лише «бла-бла».
Скасуй прем'єру 14-го перезапуску затертого телевізійного шоу
й заміни новим митцем, що зволив прийти на це зборище.
Ти лячна!
- Чогось хочеш? - Ні!
Я можу продовжувати цілий день.
«Хто перший відверне погляд»? Давай. Я тебе знищу.
- Це все, що ти можеш? - Не все.
У залі 5А о 16:00.
Нам сказали слово, яке ми не приймаємо. «Н-і»
Постривай. Мушу відповісти.
У залі 5А о 16:00.
- Нам сказали слово, яке ми не приймаємо. - Ти та сама Леанна?
- Так. Чула про мене? - Чи чула?
Я тебе обожнюю!
Стежу ще з відео про шафки.
Блискітки змінили моє життя!
Пробач.
Думала, ти дешева фанконська косплеєрка-самозванка.
Я леанналоверка.
ЛОВЕРКА
Є. «М-р Бернаут супергерой ТВ-Хак» — мінус.
Кев — плюс.
- Дякую. Ловерство — любов! - Чекай! Селфі!
Нема фото — отже, цього не було?
МОНСТР ЧИ ЛЮДИНА ФЕЙ-ВОЇТЕЛЬ — ВАМПЛІНҐ
ПРИВІТ?
МИ НАЖИВО!
Я ХУДОЖНИК!
ЛИШЕ З ТОБОЮ...
Я ПРОКИНУЛАСЬ ВАМПІРКОЮ
ФАН-КОН
Добре. Твої сили повертаються.
Після тієї трагедії з татом... Що ти робила?
Мандрувала з міста в місто.
Тиждень тут, два — там.
Життя навтіках.
Ми не могли лишитися в мого виду. Мене цуралися за шлюб із людиною.
Отакої.
Лише ти і я. Дитина.
Одні.
Це було небезпечно.
Міфічні не були ще такими відкритими з мішаними.
Взяти тебе за дочку — єдиний спосіб захистити тебе.
А Трістан?
Ти вже не дитина, і мені треба було знати, хто ти.
Найкращий метод — звести тебе з кимось твого виду, мішаним.
Ще й симпатичним.
Симпатичним? Я не помітила.
«Вамплінґиня на ім'я Кармела об'єднає в мирі людей і міфічних»?
Це була помилка. Гоблін помилився.
Кармі не зла. Я знав!
Ще рано говорити, хлопче. Добра, зла, хто нині скаже, що є що?
- Мушу знайти її. Вона має знати, тож... - Я не можу.
Я не можу.
Якщо твоя дочка тут, ти її побачиш.
А якщо вона не хоче мене бачити? Або не пам'ятає? Або...
От би всі мали людину, яка б відповідала на наші «якщо».
Ну... Куди ти...
- Слід знайти Кармі та Кева. - Кармі? Нащо?
Кева я покликала в гримерку.
- Видерла для нього панель. - Вона нам потрібна.
Природний світопорядок можуть змінити назавжди.
Буває.
Я організувала Кеву великий зал і мушу зосередити його, тому ні ти,
ні інші не мають улізати.
- Я творю легенду. - Привіт, Леанно.
Ділане.
Вони хотіли підтримати Кева.
Ні, хотіли селфі з М'ясолюдиною.
- Про що його новий комікс? - Може, про мене.
- А може, про мене? - Де Кев?
Зайнятий. Я видерла йому місце, 5А. Шикуйтесь у чергу стоячи.
Вибачте. Мушу бігти.
Ти слабшаєш. Що з тобою таке?
Ти віддала своє життя мені?
Ти і є пророцтво.
Не я.
Трістан дістанеться до тебе через твоїх друзів. Сховай їх.
Я не можу тебе покинути.
Мусиш! Іди!
Негайно!
У русалок були моря, у гоблінів — гавані й річки,
а вампіри захищали нас уночі.
А тоді з'явилися люди, побачили наші сили й злякалися.
- Неясне — підозріле. - Я довіряю Кармі.
Вона слабка. Виросла задалеко від своїх. Не бачить, як люди гидують нами.
Ми диваки.
Ненормальні в їхніх очах. Але правда в тому, що боятися треба вас.
За пророцтвом усі змішані зникнуть, і лишаться лише справжні міфічні.
Як і було на початку.
Ти хто? Жодних фанів за лаштунками!
За фото 20 доларів, як усі.
Леанно!
Гарний костюм. Пішов!
Досить!
Навіщо ти це робиш? Я думав, ти любиш Кармі.
«Люблю»? Потребую. Вона і є пророцтво.
Мішані й міфічні пішли б за нею. Але метаморфа збрехала.
Кармі потрібна їй для миру.
Я хочу війни, а ви мої заручники.
Сер?
Прошу, іди собі.
Я не вартий людей.
Добре. Я не людина. Не певна, хто я.
Не можу помогти.
Я не мастак робити хороші рішення.
Ми вчимося на помилках більше, ніж на успіхах.
Може, ти мій тато.
Я шукала тебе.
- Трістане? - О, де ти була?
- Ти не бачила Трістана? - Ні, слава Богу.
- Він якийсь напряжний. - Він може скривдити моїх друзів.
Хвильку.
Ого! Ти закричиш до Трістана? Ти можеш тут усе знищити.
Голос — одна з моїх сил. А інша — мій слух.
Зробімо фото.
- Сонце... - Повернися.
Я не хочу бачити Кева!
Розкажи про своє життя.
...якщо знайду її, то вб'ю.
Знайшла. Трістана.
- Він погрожує когось убити. - Кева?
Феї-воїтелі могутні. Поможемо.
- Ви любите людей? - Обожнюємо.
Певних. Більшість класні, деякі нестерпні.
Загалом ми ладнаємо з ними.
Тоді врятуймо кількох людей від цього фея-воїтеля.
Ці люди живуть у світі фантазій.
- Селфі? - Так, селфі.
- Ваш костюм топовий! - Так. Вибачте.
Діти фоткаються з косплеєрами.
Шикарний костюм.
Увага!
Так, а які очі! Погляньте...
Прекрасний образ. Хто ви?
Я королева 5 000 років ночі.
Прекрасний гумор.
- Ви косплеїте метаморфу? - Вклали всю душу.
Червоні лінзи? Топ.
- Хто це? - Другорядний персонаж.
Другорядний?
Клас. Маєте власні спецефекти.
Боже! Вам погано.
Не дивно, у цьому костюмі — у спеку цілий день.
- Принесемо вам води. Ходімо, діти. - Води!
У вас є діти?
Справді? Це твій новий?
Пророцтво на місці.
- Покладемо кінець людям? Чи кінець тобі? - Ми з друзями вирішили, що тобі.
Облиш їх. Вони нас не стосуються.
«Нас»? Чому я не знала?
- Зараз не важливо. - Добре.
Не треба перемагати людей. Ми можемо жити з ними.
Чому? Тисячі років життя в тіні, і тут щось зміниться?
- Вони нас ненавидять, бо ми інші. - Не всі.
Кев, Ділан, Леанна.
Я дорожила тобою.
Будь зі мною! Знаєш, якою сильною міфічною ти станеш?
Разом ми правитимемо кращим світом без них.
Не треба! Створімо світ і живімо з ними.
Ти обрала.
- Кармі! - Не чіпай її!
- Тебе не стане, і я заберу пророцтво. - Ні!
Кармі, тобі не бачити 16!
Моя героїня!
Молодці, люди.
Мішані, ви теж класні.
Що сталося з тим красунчиком? І чому Кармі може літати кімнатою?
Це довга історія.
ХОДИ СЮДИ!
Аншлаг. За п'ять хвилин. Диваки — на вихід.
Ми готуємося, ви йдіть. Уже!
Уперед! Ідіть!
Можеш розказати, чи в коміксі є мисливець. Як-от я.
Геть!
Кармі!
Мамо, тату. Мамо?
- Чому вони одягнені, як ти? - Зовсім ні.
Ми кармеласи.
А це Кармі.
Бачите? Я знала! «Кармела» Кева заснована на мені.
Це наша дочка, про яку я вам розповідала. Кармі.
Кармі, це наша нова подруга...
Метаморфа.
- Залишається в образі. - Поважаю.
Це М'ясолюдина!
- М'ясолюдина! - М'ясолюдина!
М'ясолюдина.
Я говорила з мамою.
- Вона знає, що ти знайшла мене? - Так. Я спитала, чи можна жити з тобою.
Що?
У мене є ще рік на вибір, і...
Я думала провести його з тобою, тату.
- Справді? - Так.
Вона погодилася, але вона навідуватиме нас. Перевірятиме.
- Джул, твоя мати... - Тату, вона не злиться на тебе... більше.
Та й мені подобається ця ідея.
Готовий мати сім'ю?
Сім'ю.
ЛЕАННА ПРЕДСТАВЛЯЄ РОЗДАЧА АВТОГРАФІВ КЕВА
Знаю, що ти думаєш.
Як? Ти ще й думки читаєш?
Теж зможеш, якщо станеш міфічною.
Але ти й тільки ти можеш зробити цей вибір, Кармело.
Якщо пророцтво правдиве, і я об'єднаю міфічних і людей,
я мушу стати міфічною.
Може, ти вже його виконала.
Ага. Круть!
Хто знає, якої величі ти досягнеш як міфічна чи людина.
Я просто хочу збагнути, хто я.
- Чому? Ми ідеальні й такі, якими ми є. - Справді?
Я живу десь 5 000 років,
і це вже доведено безліч разів.
Бути тим, ким ти є, а не ким мусиш бути. У цьому і є твоє призначення.
- Я точно знайду твою доньку. - Не хвилюйся, друже. Вона знайшла мене.
Джул,
це Ділан.
Ділан, найкращий мисливець у роді Гелсінґів?
Ну, так... Ага, я так кажу... Так кажуть... Ти так сказала.
Тато все про тебе розповів.
Можна до вас?
Так. Так, авжеж. Прошу.
Ніщо з цього: комікс, панель, фанати —
не було б можливо без мене. Тому, нема за що.
Леанно?
Знаю. Вибач. Перетнула професійну межу.
Час успіху.
Він чудернацький.
Полює на всяке дивне.
Як і мій тато.
- Гарний костюм, але забули про ікла. - Не дослідили.
Вона лячна. Я не сидітиму поруч із нею.
Привіт.
Ви добре виховали Кармелу.
Дякую.
«Дякую»?
За що?
Мамо,
тату...
Це моя мати.
- Знала, що колись це станеться. - Пусте.
У мене є сім'я,
яка мене ніколи не підведе, не обмане й не залишить.
Це я винайшла рікролл.
Стривайте. У нас є інша мама?
Круть!
Селфі!
Сталкери й фанати,
косплеєри старі й молоді, оплески Кеву, просто Кеву.
Кеве!
Уперед!
Кеве!
Так!
Дякую за підтримку
моєї першої серії коміксів «Кармела: Я не кусаю... поки що».
Боже!
Це точно я.
Не схоже щось.
Мій новий комікс — про спортсменку,
чиї мрії перериваються, бо її затягнуло в таємничий вир,
у сучасний суд над відьмами.
Обожнюю таке. Це точно про мене. Я знала.
І в неї є суперсили!
Я знала. Це про мене.
Спортсменка вдень, детективка і жах міста вночі.
Вітайте Чир-кулаку!
ЧИР-КУЛАКА
Це вона?
Медісон?
Отакої. Бомбезно!
Я якось зловив її.
- Молодець! - Їм подобається!
Я знав! Чир-кулака!
Схоже, буде бомба!
Ексклюзивний продаж у «Молоті й щипцях»! Отак.
ЛЕАННА НАЖИВО
Вони мене обожнюють!
Ловерство — любов!
Круть.
Так!
Дев'ятий клас виявився мегавеселим!
Веселим? Тобі зраджує пам'ять? Він був жахливим.
Погоджуюся з Кевом. Рік просто божевільний.
Ви обидва маєте рацію.
Але я б ні на що цього не проміняла.
Кортить знати, що буде далі.
Переклад субтитрів: Павло Дум’як