Nic nefunguje.
Nevím, co se děje.
Pomáhají akorát prášky a psaní fanfikce.
Podle terapeuta nemůžu furt jenom fantazírovat a krást tátovi léky,
ale to je mi u zadku.
Prázdniny se táhly, jako by byly z gumy.
Člověk už se nemohl dočkat.
Škola je přece naším druhým domovem.
Jsme jedna velká rodina a i vám se určitě stýskalo.
Strašně.
No vážně.
V říjnu si druhý ročník udělá výlet na nezvyklé místo, do Malborku.
Tam si budete moct prohlédnout výjimečnou budovu.
Jedná se o největší...
Výlet do Malborku. Tam uvidíte největší sekulární cihlovou budovu na světě.
- Copak? - Já si počkám.
Ne.
Do toho.
Prosím.
SLAVNOSTNÍ ZAHÁJENÍ ŠKOLNÍHO ROKU
Žádáme řidiče bílého mercedesu se značkou WX 5236,
aby bezodkladně přeparkoval.
Sorry, když jsem ve stresu, dělám fóry. Trapný.
Ale těžko řeknu něco směšnějšího
než „největší sekulární cihlová budova na světě“.
A já?
Já jsem Leon.
Jsem stipendista a přijel jsem k vám z malého městečka.
Takže výzvy k přeparkování koně budou pro mě.
A z duše nesnáším polský vzdělávací systém.
Přivítejme Leona.
Tam si budete moct prohlédnout výjimečnou budovu,
největší sekulární cihlovou budovu na světě.
Pojede se autobusem.
A potom v prosinci...
FANFIC
KRÁTKÉ PŘÍBĚHY VYCHÁZEJÍCÍ ZE SVĚTŮ FIKTIVNÍCH ČI REÁLNÝCH POSTAV
A PUBLIKOVANÉ NA INTERNETU FANOUŠKY
Chce se mi zvracet.
Půl života je mi na blití.
A tu druhou půlku chci spát.
Arture.
Něco ti upadlo.
Tak se to neváží.
- Prosím? - Je z poloviny snědený.
Už dobrý?
Čau. Podržíš mi místo ve frontě?
Jenom si skočím do elektra.
Vtip. Sorry.
Prosím vás, mohla byste kamarádovi vyjmenovat vaše současné slevy?
Je trochu stydlín a bojí se zeptat.
Kamarádka má pravdu. Skutečně jsem nesmělý lovec slev.
To nechte.
- Ahoj. - Čau.
Emilka.
A ty?
To je Tośka.
Nevšímej si jí. Je taková furt.
- Jdeš s náma na pivo? - Ne.
- Nesmělý lovec slev má jiný plány. - Jo?
Pěknej lak.
„Pěknej lak?“
No, to tak.
Fajn, seru na to.
Koncert dopadl dobře, dokonce velmi dobře.
Písničky s ním z plných plic zpívalo 20 tisíc lidí.
Jeho největší šňůra pomalu končila.
Naštěstí. Byl totiž strašně unavený.
Slávou, svým hvězdným statusem
i ze všech těch lidí okolo.
Slezl z pódia. Dohonila ho asistentka, ale on nechtěl nic jiného než se zašít...
- Pěknej lak! - ...v šatně?
Kdo to je? Slyšíš to?
IDOL
Pěknej...
Pěknej lak!
Co?
To mi neříkej, Andrzeji, žes to udělal správně.
No, tak zavolám skláře, ne?
Prosím tě, jakýho skláře? Co to povídáš? Víš, kolik to stojí?
- Ahoj, tati. - Ahoj.
Ahoj.
Tos nemohl zavolat? Nejezdila bych.
To nic není. Půl hodinky a jdeme.
Já mám hlad teď.
Dobře, šéfe. Já to zařídím.
- Co zařídíš? - No... Zabezpečím to a uklidím.
Bez starostí.
Dobře. Tak to ukliďte. Tohle taky. Proč to tu vůbec stojí?
Má to ležet, jinak to rozbije další okna.
Jsem ti to říkal, Andrzeji.
Šéfe, mluvil jste o nějaký záložičce.
- Novej školní rok? - Co?
Vypadáš dobře. Tak elegantně.
Dneska začal školní rok, ne?
Já se do školy nestrojím.
A navíc ti do toho nic není.
No jasně.
Já jenom, že...
Třeba bys někdy chtěla...
Ne.
- Co „ne“? - Nechci s tebou nikam jít.
- Protože makám pro tvýho tátu? - Ne!
Dobrý, tak klid.
- Co to děláš? - Co?
- Soudíš mě? - Co?
Jdi do hajzlu! Nesahej na mě!
Hele!
Jseš normální?
Kurva!
Proč mám pořád chuť každýho rozcupovat?
Proč pořád...
O. K.
To se musíš před zaměstnancema chovat takhle?
Nemůžeš se projednou chovat jako normální holka?
Já nevím, hezky se usmát, poklábosit, něco říct?
Místo toho jsi pořád nasupená, nespokojená a uražená.
Já tomu nerozumím, Tosio. Co se děje? Pověz.
Nic.
Tosio, mluvím s tebou. Tak co se děje?
Tady jsem ti koupil tampóny.
Tos nemohl koupit vložky?
Chtělas tampóny.
Tohle jsem k tomu dostal v akci.
Tak se mrkni.
Menstruační kalíšek velikosti L.
Pro lidi, co už rodili.
Vypadám jako někdo, kdo už rodil?
Pusť mě.
Hele, pusť mě!
Pusť mě.
NASRANÁ POPELKA
Zlato!
Zlato, hej! Potřebuješ někoho, kdo by zpíval, ne?
Kluci, no tak, pusťte mě!
Někdo na zpěv by se asi hodil.
Tosio, dělej, nebo přijdu pozdě.
Hned.
SKVĚLÝ – NEMÁM SLOV
MÁŠ TALENT – PĚKNÝ, FAJN SUPER! – ÚŽASNÝ
IDOL UŽ DLOUHO NEPOTKAL NIKOHO VTIPNĚJŠÍHO.
IDOL MĚL POCIT, ŽE JSOU SI PODOBNÍ.
Čau. Jak je?
POPELKA PŘIŠEL DO ŠATNY. ELEKTRIZUJÍCÍ. MAGNETISMUS.
Co?
ROKSANA: MEGA HUSTÝ! STRAŠNĚ RÁDA TĚ ČTU!
Pěknej lak!
Mrozowska, prosím.
To jdeš z módní přehlídky?
Já jsem tady, panenko.
Dobrý den.
Dvanáct minut po zvonění. To je zameškaná hodina.
- Omlouvám se. - Můžeš jít.
A nemůžu zůstat na hodinu?
Nemám ve zvyku se opakovat.
Dobře, pardon.
Co tam máš?
Mentolku.
Rychleji, děvčata! V rytmu!
- Nepustí mě k maturitě. - Co to plácáš?
- Neodmaturuju. - Kolena!
Ale jo, Matyldo.
Matyldo, znám super doučovatele na zemák.
Víš, kolik doučovatelů na zemák znám já?
Přidej, Emilie! Vidím tě!
Rychleji, holky! Tempo!
Raz! Raz! Raz! Ano!
Tośko...
Napsala jsem, že ta poslední povídka je moc krátká,
protože je to tak dobrý, že by to mohlo bejt delší.
Tempo, holky!
Dobře!
A ta nová postava, Nasraná Popelka, je super.
Skvělej nápad. Fakt mega. Pecka.
Roksano, prosím tě, nesnaž se tolik.
Sakra, to měla.
Dobře!
- Do toho! Makej! - Jedem!
Do toho!
Pojď!
Jedem!
LEON: TAK CO TVŮJ LAK? POŘÁD NEJHEZČÍ VE MĚSTĚ?
Ale no tak!
Takhle se to nehraje.
A s kým ty si tam píšeš?
- S Tośkou. - S jakou Tośkou?
S naší Tośkou.
- Ty si píšeš s Tośkou z naší třídy? - No a co?
Je divná.
Ne že by byla nesympatická. Je prostě divná.
Proč?
Protože ji Maks nedokázal sbalit.
Tosio!
Počkej!
Stavíš se dneska u mě?
- Co ode mě vlastně chceš? - To musím něco chtít?
Nemám zájem, jasný?
Budou tam lidi ze školy.
- Udělám ti guacamole. - Nazdar.
Tak co ty tvoje příběhy?
Fanfikce.
Samozřejmě. Tak co tvoje fanfikce?
Dobrý. Lidem se líbí.
Zrovna jednu dokončuju. Akorát...
Akorát co?
- Chtěla bych, abyste mi předepsal prášky. - Tosio...
Zase sis vzala tátovy léky?
- Přece jsme řekli, že s tím přestaneš. - Já nic neřekla.
Když mi ty léky nepředepíšete, tak sem přestanu chodit.
Vidím, že se zlobíš. Ale to je v pořádku.
Zlost ti dodá sílu ke změně.
Ale já už se nechci zlobit!
Už nemám sílu se zlobit!
Tosio, zlost je potřeba dostat ze sebe ven.
Jinak by mohla vyústit v další sebepoškozování.
Pojď za mnou. Rychle.
MANAŽER
Hele, supi už se vrhli na jídlo.
JEHO VLASTNÍ MANAŽER V NĚJ NEVĚŘIL.
Vzpomněl jsem si na tebe. Chystám takový projekt. Ale víš...
Počkej, čekej.
Už bez něj.
Ten skončil. Je to jeho labutí píseň.
Dobře, budu na tebe pamatovat. Doladíme to.
Bavte se! Dejte si do nosu!
Jezte, co to dá, jo?
Ta melodie, cos mi včera hrál, víš, ta...
To byla pecka.
Můžeme to předvést na pár místech. Už jsem něco zařídil.
Tak cvič, prosím tě.
Jak je?
Hej, všichni vypadněte!
Večírek skončil!
Moje hodinky!
Ne!
Ty jseš magor!
Jsem normální.
Jsem úplně normální.
No jasně.
Rozhodně.
Tosio.
Co?
Jsi úplně promočená.
Dej si odchod, Maksi.
- Co? Nelíbím se ti? - Líbíš.
Tak co? Myslela jsem, že mě balíš.
Nevím. Asi jsem romantik.
Tośko!
Dobrý. Už jsem myslela, že budu za blbce.
- Ahoj. Pomoz mi. - Čau.
Dej to sem.
- Ahoj. - Čau.
Jdeme?
Jdeme.
- Čau. Ahoj. - Ahoj.
- Kde to vůbec jsme? - To mi zařídil Konrad.
Dokud si nenajdu něco normálního.
Jseš celá mokrá, Tośko. Jdi se převlíknout, ať nenastydneš.
Nepřeháněj.
Tamhle mám šaty. Vezmi si něco.
- Mám si vzít tvoje šaty? - Běž.
- Tak co to guacamole? - Hned!
No dobře.
Hlídej.
Přišla jsem, protože na tebe poslední dobou hodně myslím.
Tak trochu se mi vkrádáš do mysli.
Znáš tu pohádku o Popelce?
Je z tebe hustej Tosiek.
Můžu si to oblečení půjčit?
Ne, nejdřív po osmnáctém.
Ano. Dřív to rozhodně nepůjde.
Dobře. A pracujete o víkendech?
Haló? Slyšíte mě?
- Haló? - Ano. Slyšíte mě?
Nějak to vypadlo.
Můžete přestat? Vytáčí mě to.
Do obruče!
Tośko, koukám, že v sekáči měli výprodej.
Za tři body.
Dávej si pozor.
Tosio? Chceš půjčit řasenku?
Ne, díky.
Už jsem tady. Sedněte si na místa prosím.
- Čau. - Ahoj.
Začínáme.
- Jsme všichni? - Super.
Jsme.
Tośko?
Než se pustíme do chemie, mám pár třídnických věcí.
- Utvoříte dvojice... - Na co?
Uděláte prezentaci, Arture.
Tosio! Mám celej pytel starejch hadrů. Můžu ti půjčit.
- Moc vtipný. - Maksi!
O čem bude tvoje prezentace?
No, spolužačka mě inspirovala, abych se zaměřil na recyklaci oblečení,
uvědomělé nakupování
a nošení starých, smradlavých věcí po jiných lidech. To je vynikající téma.
Maksi, každej si nosí, co chce.
A můžu si do školy vzít tvoje pyžamo?
Spím nahej, ale třeba něco najdu.
- Máme chemii. Tak můžeme začít? - Ne, nemůžeme.
Maks musí bejt pořád středem pozornosti.
Tak pojďme Maksovi všichni zatleskat.
Chceš, abych vstal, Konrade?
- Arture! Klid! - Vždyť už stojíš.
- Neznič si lak na nehtech. - Klid, tvoje holka umí nejlepší.
- Ji z toho vynech. - Dobře...
Ovládej se.
Potřebujete chvilku?
- Uděláme tu prezentaci spolu? - Buď se chováš jako chlap, nebo jako...
Drž už hubu, Maksi!
...teplouš.
Roksano, sedni si.
- Jo. - Super, uděláme to spolu.
Hned. Pardon.
Uděláme super prezentaci.
- Roksano. - A vypadáš skvěle.
Myslím, že Maks by rád ještě něco dodal.
Máš snad nějakou poruchu identity nebo osobnosti?
To ty máš problém, ne? Nenávidíš se?
Ne, to ty máš problém. Já si nelakuju nehty jako šašek.
Vadí ti překračování genderovejch hranic?
- Ne, promluvíme si o tom. - Maksi!
Mám problém s trapným oblečením a s lidma jako ty!
Maksi!
Proč ho provokuješ?
- Takovej je Maks pořád? - Pořád.
- Budeš mu to pyžamo hledat dlouho? - No, asi to potrvá.
Když to vyřídíš rychle, tak odpoledne nic nemáš, ne?
„Jak se dnes definují transgender lidé.“ Bum!
Tohle téma mě napadlo pro naši prezentaci.
Tak jo.
Napíšeš něco?
A nic mi k tomu neřekneš? Jestli se ti to líbí a je to zajímavý?
Je to zajímavý. Napíšeš to teda?
Změnila ses.
Jako kamarádka ti to musím říct.
Roksano, my nejsme kamarádky, jasný?
To ani neříkej.
Než s tejpováním začnete, ujistěte se, že je kůže suchá a čistá.
Jedině tak si lepidlo udrží svou přilnavost.
Při stříhání tejpů nezapomeňte zakulatit rohy.
To bude důležité, až budete tejpy sundávat.
Tejp můžete natáhnout až na 180 %, tak si nestříhejte příliš velké kusy.
Při lepení na kůži už tejp neupravujte.
Pokud tejp omylem sloupnete,
lepidlo už nikdy nezíská zpět svou původní přilnavost.
Pokud tejpy nemůžete sehnat v místní drogerii...
Tati!
Promiň.
Co?
- Můžeme si promluvit? - O čem?
Nevím. Venku je krásně, je sobota...
Co kdybychom zašli na jídlo nebo do zoo?
Tati, je mi 17.
Ježiš, a co?
No tak, pojď.
Oblíkneš si něco pěknýho.
Hele, já už nechci chodit k tomu terapeutovi.
- Co se stalo? - Nechce mi napsat prášky.
A na co prášky? Ty přece prášky nepotřebuješ.
No já nevím, protože...
Tosio, teď o tom nebudeme mluvit.
Tati. Už takhle beru tvoje.
Jak jako?
Když je neberu, mám chuť si něco udělat.
Počkej. To si děláš srandu.
Tosio, otevři.
Slyšíš? Otevři dveře.
Buď ty dveře otevřeš, nebo je vyrazím.
Tosio, otevři, sakra!
Opatrně, nebo si ublížíš.
Co sis to udělala s vlasama?
- Udělal. - Co?
Udělal, tati.
Co to povídáš, Tosio?
Leone? Nepůjčíš mi další oblečení?
Nic nemám a chci dobře vypadat, protože tohle jsem já.
Ublížilo by mi, kdyby ses se mnou už nechtěl vídat.
Mám tě fakt rád, ale pochopil bych to.
A prostě jsem neměl kam jít.
Přiznej, že se ti strašně líbím, a tak chceš vypadat jako já.
Sorry, jsem mnohem víc sexy.
- Můžu se na něco zeptat? - Do toho.
O co tady jde?
Co se s tebou děje?
Víš, jak jsme se viděli poprvé?
Nezvracel jsi jenom ty.
Já nezvracel.
Viděl jsem tě.
Dobře, no...
Prostě...
Někdy je toho na mě moc.
Většinou pomůžou tátovy prášky, ale tenkrát ne.
- Jaký prášky? - Zoloft.
No co?
Léky můžou pomoct.
Ale nechápu, proč je musíš krást tátovi.
Bez nich mám pocit, že...
Že každou chvíli někoho rozcupuju.
Všechny. A pak i sebe.
Celou dobu jsem se cítil buď takhle, nebo mimo z léků.
A tenkrát tady u tebe,
jak jsem se uviděl v zrcadle ve tvým oblečení...
Pochopil jsem, že nejsem normální holka.
Že nejsem holka.
Že jsem kluk.
A ten vztek se prostě rozplynul.
KONRAD: TAK CO, PŘIJDEŠ?
Chceš jít na párty?
- Na skutečnou párty? - Jo.
U Konradovy ségry.
- Já? - Jo.
- Dneska? - No.
Zatančíme si?
Za chvilku.
Super párty.
- O co ti jde? - Jak to myslíš?
Mám Leona rád. Je skvělej, ne?
Neměl to lehký a může se spoléhat jen sám na sebe.
A bylo by blbý, kdyby s ním teď někdo vyjebal.
Třeba nějaká holka, co se předvádí.
To jako já?
No já ne.
Teplouši jsou nebezpečný. Umí čarovat.
Hele, tati, nechám zmizet tvýho syna.
Tati, jsem gay.
A syn je pryč.
Teplouši se tu maj skvěle.
Jako fakt. Vždycky mají dárek pro babičku zadarmo.
Stačí jim...
- Čau! - Nazdar!
Tys ho pozvala?
Co to vrabčí hnízdo?
Stačí jim ukázat babičce textovku a říct:
„Hele, rozešel jsem se s Patrykem. Všechno nejlepší.“
A kdy má babča narozky?
Leone.
Pojď. Pojď sem.
- To je Maksovo kolo? - Jo.
Ten nás zabije.
Táta mu koupí tři takový. Pojď.
Tośku!
- Minul jsem. - Já taky.
- Jedeme ke mně? - Dobře.
NENÍ TO VOLBA
- Tak co, oči, nebo pusu? - Ani jedno.
Mohla bys slézt?
Sama si slez.
Slez!
- Leone, jsi gay? - Co?
Co „co“?
Jo, jsem.
Super.
No jasně.
Mám otázku.
Zajímá tě Tośka, nebo Tosiek?
Co myslíš?
Můžu tě políbit?
Jo.
32 ZMEŠKANÝCH HOVORŮ TÁTA
Kurva.
Víš, kolik je?
Vím.
Nechali jsme... Byli jsme nahoře a já nechal telefon dole v bundě.
Prostě jsem ho neslyšel.
Dobře.
Tosio, poslouchej.
Vím, že s tebou netrávím moc času. Vím, že je to moje vina.
Omlouvám se za to.
Hodně pracuju, protože se snažím, aby ti nic nechybělo.
Ale zanedbával jsem tě.
Udělal jsem spoustu chyb.
A ublížil jsem ti. A za to se omlouvám.
Nepřeháněj. Tak zlý to nebylo.
Pojď sem.
Dobře, Tosio. Tak když jsme si to teď vyjasnili, holčičko moje,
mohla bys už skončit s tím převlíkáním?
Prosím tě.
Odteď ti budu věnovat tolik času, kolik budeš potřebovat.
Odejdi.
Jdi!
Jdi, říkám!
MATYLDA: NO DO PRDELE...
ČEKUJ TOHLE
EMILKA: O. K.
LÍZEJ KOULE, TRANSKO
DEGENERÁT
SER DUHU
PŘÍMO DO KSICHTU
CHYBA V EVOLUCI
Na co to koukáš?
ALE VOJEL BYCH JI
Na nic.
Nenech se rušit.
Koukej dál.
Ať je to cokoliv.
- Chceš tím něco říct? - Jasně.
Být tebou, dělalo by mi starosti, že mi někdo ukradl kolo.
BLBÁ KRÁVA
BUZERANTSKÝ SRAČKY!
PŘIPRAV SI PRDEL
KUŘBUŘTI
Hal...
Haló?
Máme dělat tu prezentaci, Tosio.
- Haló, jseš tam? - Jasně.
- Hned nás zavolají. - Ahoj.
Jak se držíš?
Dobře.
Super.
- Super, že to neřešíš. - A co?
Takže ty o tom nevíš?
No...
Nevím, kdo to tam dal, ale fakt jím pohrdám.
Kretén a internetovej šikanátor.
Takovejm lidem by se podle mě měl doživotně zakázat internet.
Ahoj. Čekáte na mě? Ty jsi Roksana?
Jo.
- Já musím. - Co?
- Zabiju ho. - Koho?
- Makse. - Jak víš, že to byl on?
Musí to být on! Došlo mu, že jsme mu ukradli kolo, a...
- Tys mu ukradl kolo, Tośku. - Tak já.
To je fuk. Prostě je nasranej a chce se pomstít. Chápeš?
Tośku, vůbec nevíš, jestli to byl on.
Ty fotky jsou z posledních týdnů, nejen ze včerejška.
- Když ne on, tak kdo? - Nevím.
NAHLÁSIT
Nazdar.
Čau, jdeš?
KONRAD: DĚLÁM SI STAROSTI. JSEŠ V POHODĚ?
Moje milá, není to tak, že čas, co strávíš psaním úkolů,
je nepřímo úměrný času, který trávíš před zrcadlem?
Měla by sis vzít příklad z některých spolužaček,
které rezignovaly na pěkný účes ve prospěch učiva, jak předpokládám.
Bravo, Tosio.
Bravo.
Příště jdi dohola.
No, moje intuice mi napovídá, že...
na konci roku propadneš.
TOSIEK: KDE JSI?
Pohledná tvářička a pěkný zadek...
ŘEDITELKA VÁLÍ
To na postup k maturitě nestačí.
JDU K TOBĚ
To je dobrý.
Nesnáším tuhle školu. A ty zasraný učitele.
Mají mě za blbku, protože jsem hezká.
A nemám to komu říct.
Emilka mi odpoví: „Svět je prostě takovej.“
- Ani nevím, jestli chci na vejšku. - Ne?
Nevím. Možná jsem divná.
- A ty? - Co?
No, řekla bys, že jseš úplně normální?
Řekl.
Sorry. Řekl.
Hele, promiň, že se ptám, ale...
Jak to, že ti trvalo 17 let, než sis uvědomil, že...
- No víš. - Že nejsem holka?
Nevím.
Teď je mi to úplně mega jasný.
Ale předtím to tak nebylo.
Možná je to tak velká věc, že je těžký to pochopit.
Anebo jsem se možná prostě bál si toho všimnout.
Musím jít.
A budeš to dojídat?
Dobrou chuť.
Trochu se to zvrtlo, co?
- O co ti jde? - O nic, drahá, o nic.
Drahý.
- Co? - Drahý.
Tośko, ty jseš tak hezká holka.
Nechápu, proč nosíš tyhle hadry.
- Nesluší ti. - Panebože.
Vážně.
A chceš, abysme ti říkali „drahý“, a přitom furt čučíš na Leona.
Kdybys aspoň naháněla baby, to by mělo logiku.
- Odkdy se tohle řídí logikou? - Emilko, nepleť se do toho.
Neříkej mi Emilko. Nejsem malá.
A hraješ si na svýho otce, že mi říkáš, jak žít?
Mám to vysvětlit?
Mně to taky vysvětli. Já toho taky dost nechápu.
- Vysvětluj. - Gender je sociální konstrukt.
Většina z nás se narodí jako žena, nebo jako muž. Jo?
Ale to, co se očekává od žen a co od mužů, to už je v podstatě teorie.
Vnucená, ne vrozená. Chápeš?
Dobře, Maksi...
Můžeš být cis holka, který se líbí holky.
Jo?
Nebo kluci.
Nebo se můžeš narodit
jako trans kluk a být na kluky nebo na holky.
Nebo se neztotožňuješ s žádným genderem a jseš na...
Ufony.
Wow.
Já prostě cítím, co je O. K. a co ne.
A to je nejdůležitější.
A tohle není O. K.
Ahoj.
Koko, nechoď. Je super, žes přemluvil Leona, aby přišel.
Takovýma věcma nemá cenu se trápit, ne?
- Vyfotíš nás? - Jasně.
Dobře. Možná trochu blíž k sobě.
Ukaž.
- Vysvětlím to. - To bys měl.
Leone, vysvětlím to.
Leone, vysvětlím ti to!
- Ty blbko. - Já?!
Klid.
- Sedni si, Tosio. - Tośku!
Nech ji!
Maksi, přestaň! Slez!
Maksi.
Slez.
Otec to nebere.
Paní profesorko, Leon nic neudělal.
Počkejte na chodbě.
To bylo na studenty.
Pardon.
Já prosím, aby Maks zůstal tady.
Člověk musí čelit následkům svých činů.
Na to dojde. Teď bych s vámi ráda mluvila v soukromí.
- Platím vysoké školné, tak snad... - Tati.
Prosil jsem se o názor?
Na chodbu. Běžte.
Jak dlouho budeme čekat?
Leonovi rodiče bydlí za Varšavou.
- Tak má zákonného zástupce. - To asi není naše věc.
Já se vás ptal?
Něco si vyjasníme. Nelíbí se mi, jak se mnou mluvíte.
A ještě víc se mi nelíbí, jak mluvíte se svým děckem.
Děckem!
Nesnáším blbce, co válčí s vlastními dětmi.
Dobře, žes ho usadil.
Taky jsem to s Konradem málem podělal.
Když prošel coming outem, přesvědčoval jsem ho, že to přejde.
A takový hovadiny.
Pak mi naštěstí došlo, že pro něj je to těžší než pro mě.
Natáčel jsem ségru. Já to vážně nepostnul.
Maksi, musím přiznat, že tě teď chápu trochu líp.
Kvůli fotrovi?
On není zlej. Je jenom nasranej kvůli tomu kolu.
Jakýmu kolu?
Na tý tvý párty mi ukradli kolo.
- Řekni mu to. - Ne.
Měli jsme ho vrátit.
- Vrátíme. Uklidni se. - Ty se uklidni.
Proč to tak řešíš?
Nic se nestane, když si na to kolo trochu počká.
Ale prostě to není správný.
- Bojíš se ho? - Nic nechápeš.
Já chápu všechno. Bál ses tolik, že sis chtěl pořídit holku.
Takže mě teď vyoutuješ?
- Připravený? - No.
Raz, dva. Raz, dva, tři a...
- Co? - Začínají bicí.
Aha, dobře. Sorry.
Raz, dva, tři a...
Pěknej lak!
Co? No co?
Zpíváš to špatně.
- Jak jako? - Je to v G, ne v F, Popelo.
- Jseš mimo tóninu. - Mimo? Dobře.
- Úplně mimo. - Seru na tuhle kapelu.
Kdo je vůbec tohle?
- Fuck you. - Pěknej lak.
Díky, holky. Samozřejmě za jedna.
Dobře. Tak dál.
Další na řadě jsou
Tosiek a Roksana.
Já se omlouvám, ale my nejsme připravení.
Ani ty, Roksano?
Vybrala jsem špatné téma.
Otázka transgenderu mě vlastně nezajímá, protože...
Protože je to nudný.
Nudný jako...
Nudný jako něco strašně nudnýho.
Roksana za to nemůže. Podělal jsem to já.
Omlouvám se, ale otázka transgenderu je fakt nudná.
Gender je totiž nudnej. Je jako nálepka.
A nevím, jestli někoho zajímají nálepky.
No, někoho možná jo, ale...
nás ne.
Díky.
Za dobrý úmysl.
Ale aby bylo jasno, úkol stále musíte splnit.
No dobře.
Tak se přesuneme k další dvojici.
Opatrně.
A teď doprava.
Dobře.
Pravou.
- Vidíš? Ani to není poznat. - Jo. Ale nikdo tu není.
Mají volno.
- Najednou. - Na tři.
Raz, dva, tři.
Kam?
- Pojď. - Co?
Takhle.
- Čelem k sobě? - Jo.
Raz, dva, tři.
Dobrý.
LEON: CHCI SI PROMLUVIT
TOSIEK: TEĎ PRACUJU U OTCE
Tady je ještě sklo.
MŮŽU SE STAVIT?
Musíme to omést.
Upatlal jsem se.
- Ne? - Jo, upatlal.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Sakra.
Zapomněl jsem na čas.
Asi bude ještě otevřeno.
Potřebuju koupit silikon.
Sám se nekoupí. Dobře. Tak já jdu. Sním si to cestou.
Poslouchám.
Co chceš probrat?
Nekamarádil jsem s tebou proto, abych měl zástěrku.
Nebo jo... Ze začátku to tak bylo.
Ale pak mi došlo, že...
tě mám rád.
A co Konrad?
Co Konrad?
No, viděl jsem tě s Konradem.
Od Konrada nic nechci.
Od tebe jo.
Dělám si srandu. Fakt.
Musíš takhle.
- Ještě jednou. - Rychle.
Povol břicho. Jsi strašně zaťatej.
Musíš ten vzduch pustit sem dolů.
Ne, tak ne. Musíš rychle.
Vzývám síly!
Tvůj táta je zpátky.
Bylo to tu celý rozjebaný. Šéf byl nasranej...
- Ahoj. - Jé, čau.
Dneska nemáš bejt v práci.
A je to problém? Snad se sem vejdeme, ne?
Zapomeň na to. Nemá to cenu.
Co nemá cenu? Říkals, že tu nikdo není.
A jak jsem měl vědět, že tu bude šéfova dcera?
Ty vole, to je holka? Jako fakt?
- A co? Máš s tím problém? - Tośku!
Tośku? No, to mě...
- Jo, Tośku. Ať se ti to líbí, nebo ne. - Dobrý, kluci. My jdeme.
- Kam tak spěcháš? - Co jseš tak napružená, kotě?
- Myslíš sebe? - Co, kurva?
Dobrý, Areku. Klid.
Tak zatím. Tośku, jdeme.
Ty už jdeš? Se bojíš?
- Přestaň. Neblbni. - Nech mě.
- Klid. - Bojíš se víc než holka?
Zato ty jseš hrdina, co? Protože jste tři?
Co, kurva?
Kurva, Oski, ty debile!
- Omlouvám se! - Ty vole!
Zejtra to budu muset uklidit. Ty vole. Kurva.
Zdrhnul.
Tak to mě poser!
To máš kurva statečnýho kluka!
To je týpek!
- Dobrý, jdeme. - Fajn, pakujem se.
- Vem to. - Sbírej se.
Čau.
Pohni prdelí, Oskare!
Sračičko.
Tośku.
Tośku, omlouvám se.
Tośku.
Nezlob se na mě.
Udělali ti něco?
Jsem prohra.
Jsem chyba.
Mrozowska.
Myslela jsem, že se probereš.
Vidím to černě. Černě.
Bože, ty odporná babo,
ty se musíš strašně nenávidět,
když tě tak baví tepat hezký holky.
Tosio.
Poslední dobou mě mrzí, že nemůžu tepat tebe.
Taková hezká tvář.
- To si nechte. - Cos to řekla?
Řekl. To si nechte.
Moje oblečení a můj vzhled je moje věc. A mluvte se mnou prosím v mužském rodě.
Podívej se, slečinko, škola není místo pro takové hlouposti,
takové převlékačky ani nic dalšího, co tu předvádíš.
Už dlouho tě pozoruju a něco ti povím.
- Promiňte. - Ještě jednou...
- Promiňte. - Ještě jednou! Ano, Emilie?
Nikoho nezajímá, co si o čem myslíte.
- Sedni si, Emilie. - Až se omluvíte Matyldě a Tośkovi.
To máš z amerických filmů?
To je úcta k ostatním k vidění jen v amerických filmech?
- Jestli nemáte ráda lidi... - ...tak nepracujte ve školství.
Najděte si třeba nějaký koníček proti stresu.
Emilie, sedni si!
- Třeba jógu? - Nebo origami?
- Nebo motokáry? - Mámě pomáhá mindfulness.
Já hraju LoLko a sháním někoho do botlane dua.
Nebo si založte profil na Tinderu.
Hodina končí. Toho budete litovat.
- Bohužel nepostupujete. Díky. - Litovat!
Nashle!
- Díky. Fakt. - Dobrý, nemusíš se dojímat.
Dělám to i pro sebe. Nemůže se nám neomezeně plést do života.
To já.
Co ty?
Ne, tys na tý párty přece ani nebyla.
Vidíš? Už zase to děláš. Ponižuješ mě.
Myslíš jenom na sebe.
A stejně tě mají rádi a všude tě zvou. To je tak nefér!
Je ti fuk, co cítí ostatní. Co cítím já, co cítí Leon, co cítí Konrad.
Myslíš, jak jsi skvělá, když kámošíš s Leonem?
Mluvíš s ním vůbec?
Víš, že ho rodiče odstřihli, protože je gay?
Že byl tři měsíce v nemocnici,
protože ho někdo zmlátil za to, že tančil s klukem?
Ne! Nevíš to! Nevíš!
Ty se totiž nezajímáš o nikoho kromě sebe!
A jak ty to víš?
Protože na rozdíl od tebe mě napadlo si s ním o tom promluvit.
Haló?
Ahoj.
Ahoj, synku.
Jak se máte?
Dobře. A jak se máš ty?
- V pohodě. - Jo?
A co škola?
Můžu mluvit s tátou?
Víš, on toho teď má hodně a nemůže k telefonu.
Vůbec ho neposlouchejte, jako vždycky přehání.
- Ahoj. - Ahoj.
Dobře, že jsi tu. Pojď. Pozor na hlavu. Futro.
Poslouchejte! Připíjím na všechny zrzky.
Snad je to u tohohle stolu politicky korektní.
Už nemám Tosiu.
Máš Tośka.
Bude mi chybět.
No jo.
Bude.
Sedejte. Co jste probírali?
Přestávali jsme kouřit.
Co je tak zábavnýho na jabkách?
Toč nás, až budeme jíst jablečnej koláč.
- Magdo, koukni sem. - No?
No, jen se sem podívej.
Máš ty vlasy přírodní, nebo nabarvený? Rozpusť si je.
Soutěžíme o nejlepší barvu vlasů.
Ostříhala jsem se.
Udělej takhle.
Jo, sexy!
To je ale vlasů!
Nehraj si s těma vlasama, prosím tě.
Mám tě taky ostříhat?
Ostříháme i tátu? Co?
Jo!
Tak co? To se podívejme!
Sluší ti to.
Líbí se ti?
Tvůj nový krátký účes?
Všichni jsme blonďatí. Ale ty...
Já plešatím. Nebude co stříhat.
Měl jsi takové období.
Začalo to někdy ve školce.
Zalíbil se ti jeden kluk. Jmenoval se Daniel.
A chtěl jsi být jako Daniel.
Chtěl jsi, abychom ti říkali Danieli.
Chtěl jsi ostříhat.
O sukních vůbec nemohla být řeč.
A máma?
- Dovolila to? - Jasně.
Proč jsi mi o tom neřekl?
Nevěděl jsem jak.
Já myslel, že musím být jako máma. Protože tu není.
Že by to tak chtěla. Pro mě. Pro tebe.
- Myslel jsem, že to pro tebe bude lepší. - Pro mě?
Co by pro mě mělo být lepší? Co?
Celej život si myslet, že jsem totálně divnej?
Myslel sis, že když budeš předstírat, že se to neděje, tak to zmizí?
Měl jsem z toho strach, Tośku.
Teď vím, že jsem to podělal.
Bude to dobrý.
Bude to dobrý. Uvidíš. Zvládneme to.
Jsi naprosto v pořádku.
Slyšíš? Jsi naprosto v pořádku.
Tati, asi jsem udělal něco fakt blbýho.
Co?
Hádali jste se s mámou?
No jasně.
A jak jste se usmiřovali?
Mluvili jsme spolu.
A když nechtěla mluvit?
To spíš já nechtěl.
A co pak dělala?
Nevzdala to.
- Koko, víš, kde je Leon? - Jo.
Řekneš mi to?
- Doma. - Jsem u něj doma. Tady není.
Vrátil se k rodičům.
- A víš, kde bydlej? - Ne.
A máš teď čas?
- Myslíš, že to vyjde? - Nic víc nemáme.
Měli bysme s sebou vzít nějakou holku. Těm tohle jde líp.
Ví, jak se usmát, jak pěkně zamrkat...
Jo. Mám nápad.
Čau. Hele, nechceš se se mnou a s Kokem vloupat do ředitelny?
Potřebujeme někoho, kdo umí zamrkat.
Super, dobře. Zatím čau.
Není to tvoje kolo, Maksi?
No.
Zázračně se našlo.
Ukradený kolo.
To je dneska normální, krást si kola?
Půjčovat.
Bez ptaní? Bez dovolení?
Zapomněl jsem. Půjčil jsem jim ho.
- Kámoš potřeboval pomoct. - A teď potřebujeme zase.
Jde o Leona.
- Paní Ewo! Hoří! - Co? Kde?
V laboratoři! Dělala jsem pokus.
Přesně, jak to má být, ale asi jsem spletla poměry.
Cítíte ten kouř?
Já cítím kouř!
Hele, můj test ze zemáku.
Hej!
Dobrý den.
Hledáme adresu Leonových rodičů.
Ale Leon si včera vzal papíry a vzdal se stipendia.
Jo, ale tu adresu potřebujeme.
Dobře.
Po 88 kilometrech odbočte vpravo.
Co to máš za duhu?
Co? Není doma?
Počkej, to je on! Zastav.
Leone!
Kámo!
KONEC MÍR & LÁSKA
A DÁL? NEKONEČNÝ POLIBEK!
IDOL A POPELKA NAVŽDY
OMLOUVÁM SE
JDEME DO TOHO!
MÁM STRACH. ALE STEJNĚ TO CHCI
Tak končí příběh o kapele Idola a Popelky.
Žili šťastně až navěky někde hodně daleko... anebo úplně blízko.
A tak vůbec. My mizíme. Čau.
Nikdo není omyl.
Nikdo není chyba.
Bojí se a já taky.
Ale to je O. K.
To, jací jsme, je O. K.
PODLE ROMÁNU FANFIK OD NATALIE OSIŃSKÉ
Překlad titulků: Kristýna Wanková