‫כוכבת‬
‫אחת מסאטן מבריק.‬
‫באחת יש תחרה. אחת בסגנון אמיש.‬
‫אמיש? מה זה אמיש?‬
‫הדת הזו, את יודעת, הם רוכבים על סוסים, הם חובצים חמאה, אין רוכסנים.‬
‫זאת דת?‬
‫בבקשה תישארי בנושא.‬
‫איך הכריות? הן נוחות?‬
‫אני לא יודע. - ניסית אותן?‬
‫ניסיתי אותן? לא.‬
‫תבדוק מהר. שכב עליהן, מעך אותן קצת.‬
‫אני לא רוצה למעוך כרית מוות.‬
‫מה אני עושה?‬
‫ניקולס לא צריך להיקבר באדמה בכל מקרה.‬
‫צריך להציג אותו בארון מתים כמו הנסיכה דיאנה או אווה פרון.‬
‫היי. סלח לי, אתה צריך עזרה?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אתה נמצא כאן הרבה זמן.‬
‫אני מצטער, יש מגבלת זמן? יש לך איפה להיות?‬
‫לא.‬
‫תסתכלי בצד החיובי.‬
‫אם אעמוד פה מספיק, אולי תבצעי שתי מכירות ביום אחד.‬
‫אתה צריך זמן. אחכה בחוץ.‬
‫אני לא מסוגל. בדיוק התפרצתי על שלגיה.‬
‫ג'ק. - זה מבאס.‬
‫ניקולס השאיר הוראות מפורטות לכל דבר אחר.‬
‫הוראות מפורטות לכל סעודות הזיכרון שלו, טקסי האשכבה,‬
‫חדר הבריחה החגיגי שלו.‬
‫הוא בחר את הפרחים להלוויה שלו, הכין סידורי ישיבה,‬
‫כתב את סדר המופיעים לקונצרט המחווה לו בסנטרל פארק,‬
‫ודרך אגב, צ'ארלי XCX עדיין לא חזרה אליי.‬
‫הוא בחר את המצעים, כלי הכסף, קוד הלבוש: סטימפאנק,‬
‫למקרה שתצטרכי לקנות.‬
‫ממש, הכול הופיע שם, חוץ מהארון, שם הוא כתב "יוחלט בהמשך".‬
‫ארון "יוחלט בהמשך".‬
‫תנשום שנייה. - כן. עכשיו, פתאום, כולם פשוט‬
‫חייבים לדעת, מייד, ברגע זה,‬
‫מי יחליף אותו. - טוב, זה עסק.‬
‫לא אכפת לי. הוא עדיין לא מת.‬
‫אני מצטער.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫תעירי את ניקולס.‬
‫מה דעתך לשלוח תמונות של ארונות הקבורה ואני אבחר ארון?‬
‫באמת? זה יהיה...‬
‫זה...‬
‫תודה. - היי, יש לי רעיון.‬
‫כשכל זה ייגמר, אולי תבוא לפריז?‬
‫תגור אצלי קצת.‬
‫אגור אצלך?‬
‫בדירה שלך?‬
‫אני אפילו אשאיל לך כמה קולבים.‬
‫את מרחמת עליי?‬
‫כן.‬
‫ואני מתגעגעת אליך. קצת.‬
‫ארון הארד שצמוד לקיר מושלם.‬
‫כן?‬
‫כן.‬
‫נחמד.‬
‫הוא ממש...‬
‫פאק.‬
‫הנה התוכנייה של השבוע הבא.‬
‫יש שני עמודים מחווה לניקולס ותמונה שהוא בחר,‬
‫עם שפצורים כפי שדרש.‬
‫רוצה לראות? - בכלל לא.‬
‫בסדר. אני אטפל בזה.‬
‫אתה לא רוצה להסתכל על זה, אבל...‬
‫הרשימה? - הרשימה.‬
‫תוודא שיסתכל ברשימה. - אשתדל.‬
‫ותוודא שהוא יאשר את הבמאי.‬
‫צריך להעביר את התוכניות לדפוס תוך שעה.‬
‫אשתדל. - תוודא שהוא יאכל.‬
‫אני לא יכול להיות אחראי לזה. - למה לא?‬
‫אם הוא יתמוטט, תהיה מובטל.‬
‫- 4 ימים ש' -‬
‫הוא אוהב מרק? - כולם אוהבים.‬
‫אביא לו מרק.‬
‫ג'וליאן. - כן?‬
‫מחליפות שתיים ושלוש של "שזיף הסוכר" יעבדו כל השבוע.‬
‫תודיע לכולם. - בסדר.‬
‫אגרול! תאט!‬
‫אגרול.‬
‫לא שוב!‬
‫ברונה!‬
‫יש לך נוודים!‬
‫ברונה!‬
‫לולו? חשבתי שאת מתה.‬
‫מאדאם טוסן.‬
‫מספיק עם הנוודים, מישי!‬
‫תגידי לברונה!‬
‫היה נהדר לראות אותך שוב, לולו. מחמם את הלב.‬
‫מיוחד מאוד!‬
‫אני כל כך מצטערת, מאדאם טוסן.‬
‫לא היה לי מושג שאת כאן.‬
‫כלומר, את מכל האנשים לא צריכה לישון על הרצפה.‬
‫ישנתי על הרבה רצפות. מי את?‬
‫אני מישי.‬
‫ברונה.‬
‫אני מעריצה שרופה.‬
‫סליחה. מי אמרת שאת?‬
‫אני מישי. - תפרטי.‬
‫מישי קתרינה אנטואנט...‬
‫לא שמך. למה את כאן?‬
‫אני גרה כאן.‬
‫מה? ממתי? - מאז שחזרתי לפריז.‬
‫למה? - למה חזרתי לפריז?‬
‫למה את כאן, בבית שלי?‬
‫אני בלאומי. - מה לאומי?‬
‫הבלט הלאומי. הוחלפתי.‬
‫ז'נבייב חשבה שאני צריכה לגור כאן כי אימא שלי אדם קשה.‬
‫אימא שלך אדם קשה? אימא שלך אדם קשה.‬
‫הקפה מוכן!‬
‫איפה לעזאזל המפתח?‬
‫שאיין?‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫אני ישנה במסדרון כי אני לא יכולה להיכנס לדירה שלי.‬
‫את רוצה קפה?‬
‫עכשיו את מאמצת ילדי רחוב? כמו אוליבר טוויסט?‬
‫כן, זה בדיוק כמו אוליבר טוויסט.‬
‫חשבתי שיש לנו גבינה.‬
‫הגבינה התקלקלה!‬
‫איפה המפתח?‬
‫גבינה לא יכולה להתקלקל.‬
‫היה לה שיער!‬
‫איפה המפתח בעציץ? - הוצאנו אותו מהעציץ.‬
‫למה הוצאתן אותו מהעציץ?‬
‫איך אמורים להיכנס לדירה?‬
‫יש לה מפתח!‬
‫מה זאת אומרת, יש לה מפתח? עליה? שהיא מסתובבת איתו?‬
‫אני לא יודעת מה היא עושה איתו.‬
‫אני מסתובבת איתו.‬
‫מפתח משלך? - כן.‬
‫מעולם לא היה לי מפתח!‬
‫לא היית צריכה מפתח! היא צריכה מפתח!‬
‫למה? - אני לא יודעת.‬
‫היא רצתה מפתח. זה נראה חשוב. למה לא דפקת?‬
‫לא דפקתי כי תמיד יש מפתח בעציץ!‬
‫וכשאין מפתח בעציץ,‬
‫זה כי הגבר של רביעי בערב נמצא.‬
‫זה הגבר של שני בערב, והוא איננו.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫ניו יורק הפכה אותך לגסת רוח וקולנית!‬
‫סימי, לא. תישארי בפנים.‬
‫מה נסגר?‬
‫יש לך כלב?‬
‫זו סימי.‬
‫את שונאת כלבים.‬
‫אה...‬
‫מה הכוונה ב"אה"?‬
‫את שונאת כלבים.‬
‫היא מפחידה את העכברים.‬
‫מעולם לא הרשית לי לגדל כלב.‬
‫היו לך חצאיות טוטו.‬
‫דברים שונים מאוד.‬
‫היי! לא ידעתי שאת חוזרת הביתה.‬
‫אילו ידעתי, הייתי משאירה פתוח.‬
‫אסור להשאיר פתוח. זה מסוכן.‬
‫הראיתי לך איפה המצ'טה. - לא אהרוג מישהו במצ'טה.‬
‫את אומרת את זה עכשיו. חכי.‬
‫אני לא מבינה מה קורה כאן.‬
‫הכנסת אותה לבית, לא אמרת לי.‬
‫הזזת את המפתח, לא אמרת. אימצת כלב, לא אמרת.‬
‫אז יש לי כלב,‬
‫אז אין מפתח בעציץ, אז הלכתי לצפות בבלט שלה...‬
‫רגע, מה?‬
‫לעזאזל.‬
‫הלכת לראות אותה רוקדת?‬
‫תשכחי שאמרתי את זה.‬
‫לא באת לראות אותי רוקדת.‬
‫שאיין, אמרת לי לא לבוא.‬
‫לא נכון. אמרת, "אני חייבת?" ואמרתי, "לא".‬
‫אני בתך. לא היית צריכה לבקש, היית צריכה לבוא.‬
‫אני אדם לא מושלם. תהרגי אותי.‬
‫מישי,‬
‫תראי לה איפה המצ'טה.‬
‫אני יודעת איפה המצ'טה!‬
‫בבקשה, אל תכעסי.‬
‫התחננתי בפניה שתבוא לראות אותי.‬
‫הייתי לחוצה. רציתי תמיכה נפשית.‬
‫ממנה?‬
‫איפה היא ישנה?‬
‫בחדר האחסון. הזזתי כמה דברים. תיקנתי את המיטה.‬
‫מיטת הנסיכה? את צוחקת?‬
‫מיטת הנסיכה‬
‫עם הזהב והפרחים היפים‬
‫עם מקום אחסון למטה לחפצים אישיים?‬
‫את מביכה את עצמך! זו רק מיטה!‬
‫התחננתי שתתקני אותה. מעולם לא תיקנת אותה.‬
‫מרוצה? עכשיו היא מתוקנת.‬
‫אתה מפלצת חסרת לב!‬
‫נחמד שאת בבית!‬
‫איפה הארנק שלי?‬
‫את יודעת, תמיד רציתי לפגוש אותך. - למה?‬
‫כי את הרקדנית הכי טובה בעולם.‬
‫ראית את כל הרקדנים בעולם?‬
‫לא. - אז אני לא סומכת עלייך.‬
‫מישהו ראה את הארנק שלי?‬
‫ידית הדלת שלי נפלה!‬
‫אז תחזירי אותה למקום!‬
‫אני לא השרת! לא משלמים לי לתקן ידיות!‬
‫אימא שלי קנתה לי פוסטר שלך ליום ההולדת ה-16 שלי.‬
‫זו מהדורה מוגבלת.‬
‫זאת האימא הקשה? - כן.‬
‫אימך הקשה קונה לך מתנות.‬
‫אימי הקשה לא קונה לי שום דבר.‬
‫אימך הקשה צריכה לחסוך את כספה כדי לשחרר אותך מהכלא!‬
‫למה את כאן? זה החדר שלי. או שהשכרת גם אותו?‬
‫תתעלמי ממנה, מישי.‬
‫היא באמצע קריזה. תני לה לרקוע ברגליים.‬
‫אני לא רוקעת!‬
‫את כן!‬
‫את מתנהגת כמו תינוקת קנאית. כן, תיקנתי את המיטה.‬
‫גם תיקנתי את השירותים כי הם נסתמו.‬
‫את רוצה שאדחוף את החרא חזרה לצינורות?‬
‫לזכר ימים עברו?‬
‫כן. בבקשה תעשי את זה.‬
‫אני הולכת לקנות גבינה.‬
‫מה?‬
‫תחתמי על הפוסטר שלי?‬
‫אז לוסיין קפוא במאפייה‬
‫כי שלחת אותו לקנות קרואסון שקדים ואזל להם.‬
‫תני לו אפשרות שנייה,‬
‫או שיש סיכוי שלעולם לא נראה אותו שוב.‬
‫תגיד לו שיקנה מה שבא לו.‬
‫את יושבת על המדרכה,‬
‫מחמיצה פנים כמו ילדה שקיבלה בובה שגויה לחג המולד.‬
‫אנשיה של קלאה שלחו הודעה.‬
‫היא ביטלה את הפגישה שלנו מחר.‬
‫היא מעולם לא ביטלה פגישה.‬
‫זו ההזדמנות שלה לענות אותי באופן אישי.‬
‫זה ובורדו עשיר הם שני הדברים האהובים עליה בעולם.‬
‫אולי היא חולה.‬
‫או שאולי היא מאשימה אותי בנאום השכרות של בתה.‬
‫היא לא יכולה להאשים אותך בזה.‬
‫היא כן יכולה.‬
‫והיא אולי ניחשה בצדק שלגמרי נהניתי מזה.‬
‫את יודעת שזה מאוד לא נוח, נכון?‬
‫המדרכה קשה וקרה, והמכנסיים שלי מאוד דקים.‬
‫זה גדול יותר מהשלט שלנו.‬
‫טוב, הפרסומות האלה ישלמו על המסך החדש.‬
‫אני בסדר עם הישן.‬
‫אמרת שהמסך הישן נראה כמו זיהום חיידקי.‬
‫לא כשהוא מורם ואתה לא יכול לראות אותו.‬
‫אנשים יחשבו שאנחנו חנות בגדים.‬
‫הם לא.‬
‫אנשים רואים את הבניין הזה, הם חושבים על אמנות, היסטוריה, יופי, חן.‬
‫וואו.‬
‫יה, מעיל מדהים.‬
‫רוצה להיכנס?‬
‫למה לא? יש לי יום הולדת.‬
‫אני אגיד למאבטח להכניס אותן.‬
‫אני רוצה לראות מה יקרה.‬
‫שיט. ברט, אני מצטער. - זה בסדר.‬
‫זו לא הרגל שאתה רוקד עליה?‬
‫אני רוקד על שתי הרגליים.‬
‫יופי. שוב סליחה.‬
‫שלום?‬
‫שאיין נעלמה, היא פשוט עזבה.‬
‫היא השאירה הודעה על טלפון שלי.‬
‫לא הודעה קולית, פיסת נייר שהודבקה לטלפון שלי.‬
‫אני יודע. גם אני קיבלתי.‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫מתי היא תחזור? - מי יודע?‬
‫בסדר.‬
‫מה, גאל?‬
‫טוב, אני מניח שהיא לא תופיע ב"מפצח האגוזים" אם היא לא כאן.‬
‫נכון. היא טובה, אבל לא עד כדי כך.‬
‫מה, גאל?‬
‫אם היא לא ב"מפצח האגוזים" הערב, ואני בן הזוג שלה...‬
‫אל תשתתף ב"מפצח האגוזים" עד שהיא תחזור.‬
‫תודה לאל.‬
‫אתה מרוצה? כי אני אוהב לרצות אותך.‬
‫רק התקשרתי ליידע אותך.‬
‫אני מיודע. אני חייב לסיים.‬
‫היי.‬
‫היי, זה מצחיק. בדיוק ניתקתי עם אחיך.‬
‫כן? מה שלומו?‬
‫הוא ג'ק.‬
‫זה אומר הכול.‬
‫אז קראתי שהדהמת את האוסטרלים עם ערב בארטוק שלך.‬
‫לא. אני לא יודעת.‬
‫כלומר, אני אוהבת אותו,‬
‫והם מעולם לא הקדישו ערב שלם ליצירותיו, אז...‬
‫חשבתי לתת לזה הזדמנות,‬
‫ויש להם הרבה מוזיקאים גדולים שם.‬
‫הם עבדו קשה למעני.‬
‫באמת הדהמתי אותם.‬
‫התמונה שלך נהדרת.‬
‫באמת?‬
‫אני תמיד חושבת שאני נראית מטורפת כשאני מנצחת.‬
‫תמיד תופסים אותך באמצע...‬
‫כן.‬
‫אבל תודה.‬
‫טוב. אני אאחר...‬
‫בחיי. - סליחה. תודה.‬
‫אני פשוט... אני צריכה... - בבקשה.‬
‫קני אייפד, קווין.‬
‫ו...‬
‫אתה נראה ממש טוב...‬
‫גם.‬
‫אוי.‬
‫לא, זה מימין.‬
‫זה היה משמאל.‬
‫נכון, אם את באה מכיוון אחר.‬
‫אנחנו תמיד באות מאותו כיוון, השער הראשי.‬
‫פשוט תמשיכי לחפש.‬
‫צריך לבקש עזרה מהשומרים.‬
‫את רוצה לעשות את זה?‬
‫להגיד לזר שאת לא זוכרת איפה קברת את אבא שלך?‬
‫הייתי בת שלוש. יסלחו לי.‬
‫היית בת חמש.‬
‫הייתי בת שלוש.‬
‫אני ילדתי אותך. אני אגיד בת כמה היית.‬
‫הוא מת בשנת 1994.‬
‫אה.‬
‫היית בת שלוש. - תודה.‬
‫אולי הזיזו אותו.‬
‫הוא לא הדום. הם לא הזיזו אותו.‬
‫אני אלך לשם. - זה בכיוון של שופן.‬
‫צריך להתרחק משופן.‬
‫שופן בכיוון הזה.‬
‫פתאום את יודעת הכול?‬
‫שקלת פעם לתת לי את שם המשפחה של אבי?‬
‫בלשט? לא.‬
‫כי לא אהבת את שם המשפחה שלו.‬
‫וכי הוא היה משעמם. לא רציתי שתהיי גם.‬
‫אם היה משעמם, למה היית איתו?‬
‫רציתי לצאת מבית הוריי.‬
‫לא נכון. שניכם עברתם לגור איתם.‬
‫את עדיין גרה שם.‬
‫אז היו פגמים בתוכנית.‬
‫אני חושבת שהוא היה ליד כריסטוף משהו...‬
‫את מצטערת שמעולם לא היה לך אבא?‬
‫בחייך. היה קשה מספיק להתמודד איתך.‬
‫אם אבא היה חי, היית נשארת איתו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הוא לא ידע לתקן דברים.‬
‫אבי תיקן הכול. - "אבי תיקן הכול."‬
‫כן, זה נכון!‬
‫הוא גרם לכל דבר בעולם לעבוד.‬
‫הוא היה אומר, "ברונה, את לא יכולה לסמוך על אף אחד, רק על עצמך".‬
‫אז הוא לימד אותי לתקן דברים.‬
‫איך לשרוד בטבע. איך להפוך כל דבר לנשק.‬
‫יודעת מה אני חושבת?‬
‫מה?‬
‫אני חושבת שאת מאוהבת באביך.‬
‫את דוחה.‬
‫עינייך מתמלאות אור כשאת מדברת עליו.‬
‫זה הקטרקט.‬
‫לא נכון!‬
‫את לא תאמיני!‬
‫מצאת את אבא?‬
‫מרסל פרוסט. - אנחנו מחפשות אותו כבר שנים.‬
‫פרוסט.‬
‫זה שם משפחה טוב.‬
‫נו?‬
‫שיט.‬
‫יש שם משהו?‬
‫רגע. הלכנו במעגלים.‬
‫איך את יודעת?‬
‫זה כרטיס האשראי שלי. הפלתי אותו פה.‬
‫איך את מפילה כרטיס אשראי? מה לא בסדר איתך?‬
‫אני אבקש מפה.‬
‫כשמגלן יצא לחקור, הייתה לו מפה?‬
‫ברור שכן!‬
‫שאיין, עצרי!‬
‫את לא יכולה תמיד לבחור בדרך הקלה!‬
‫אז מה קרה לגבר של שני בערב?‬
‫מה שתמיד קורה.‬
‫את מתגעגעת אליו?‬
‫את צופה בתוכנית טלוויזיה, את אוהבת אותה. מבטלים אותה, את מתעצבת.‬
‫את מוצאת תוכנית טלוויזיה אחרת.‬
‫החיים נמשכים.‬
‫את יודעת, בניו יורק יש גבר. רקדן. בן הזוג שלי.‬
‫ובן הזוג הזה, הוא הגבר של שני בערב שלך?‬
‫הימים משתנים, אבל זה בהחלט אירוע שבועי.‬
‫אז הוא החבר שלך.‬
‫לא, לא חבר.‬
‫אז מה?‬
‫אני לא יודעת. יש שם... רגשות.‬
‫זה קורה גם לטובים ביותר.‬
‫אני לא אוהבת רגשות.‬
‫אז תיפרדי ממנו. תוציאי את המפתח מהעציץ. הוא יבין את הרמז.‬
‫אני לא רוצה להוציא.‬
‫בסדר, תשאירי את המפתח בעציץ.‬
‫אין לי עציץ.‬
‫אז איפה המפתח?‬
‫לא מדובר במפתח, בסדר?‬
‫איזה ערב החלקתי.‬
‫החלקת? על הבמה?‬
‫ב"מפצח האגוזים". התחלתי לרקוד,‬
‫הכול היה בסדר, ואז פתאום...‬
‫אז זה נגמר?‬
‫אין יותר חצאיות טוטו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת מה זה אומר.‬
‫אבל זה אומר משהו.‬
‫מה? הם כבר סוגרים?‬
‫מה השעה?‬
‫עשרה לחמש.‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫אנחנו כאן כבר ארבע שעות?‬
‫בכל פעם שאנחנו באות, זה אותו דבר.‬
‫את מתנהגת כאילו זו אשמתי.‬
‫בפעם הבאה אבקש מפה.‬
‫שום מפות.‬
‫פשוט תשאירי אותם שם.‬
‫את יודעת מה? אולי הוא קבור במונפרנאס.‬
‫מה עשיתי עכשיו?‬
‫אתה מוריד את כתף שמאל,‬
‫אבל חוץ מזה, באתי רק כדי לומר שלום.‬
‫שלום.‬
‫טוב, אני שמחה שמצאת דרך חוקית להכות אנשים.‬
‫פעם הלכת נגדו מכות? - לא.‬
‫תוכל לנצח אותו? - פשוט תגידי לי.‬
‫להגיד מה?‬
‫עפתי?‬
‫אז דיברתי עם עורך הדין שלך אתמול בלילה.‬
‫הוא מקווה לבטל את האישומים.‬
‫באמת?‬
‫טוב, זה עוזר שהבחורים שהלכת איתם מכות נעצרו הרבה.‬
‫בנוסף, העובדה שהתגרו בך, שהרגשת מאוים, מפוחד...‬
‫לא פחדתי. - היית מבועת.‬
‫זה היה כיף.‬
‫הרגשת כל כך מאוים שהתקשרת לאימך כדי להיפרד ממנה.‬
‫אני חייב לומר שפחדתי?‬
‫פחדת כמו במבי התינוק.‬
‫לעזאזל, בסדר, במבי התינוק.‬
‫זה היה עופר, נכון?‬
‫כן.‬
‫אז... איך מתקדמת היצירה החדשה של טוביאס?‬
‫האמת שלא משהו.‬
‫מתיו מסרב לעבוד איתו אחרי מה שקרה.‬
‫מה קרה?‬
‫טוב, נראה שטוביאס אמר לו שיערכו חזרות במקום אחר,‬
‫וכשמתיו הופיע...‬
‫כבר אמרתי לכם שקוראים לי מתיו...‬
‫שלום, מתיו.‬
‫די! תפסיקו לדבר כאיש אחד!‬
‫זה בסדר, מתיו.‬
‫נאמר לי לבוא לכאן הבוקר בשעה 10:00.‬
‫ונהדר שבאת.‬
‫להכיר בבעיה זה צעד גדול לקראת ההחלמה שלך.‬
‫אין לי בעיה!‬
‫יש לי חזרה!‬
‫אל תצחק.‬
‫אני לא אצחק... בנוכחותך.‬
‫אני ממליצה לך. כן.‬
‫את משתמשת בזה?‬
‫אה... חכה רגע.‬
‫זהו.‬
‫אז דיברת עם טוביאס לאחרונה?‬
‫הוא היה כל כך נסער בתחנת המשטרה.‬
‫הוא היה...‬
‫לא נראה לי שהוא רוצה לדבר.‬
‫מה שקרה היה רע, גאבן.‬
‫אני יודע.‬
‫באמת? אתה באמת יודע?‬
‫כי חיפיתי עליך כל כך הרבה פעמים.‬
‫ערבתי לך. תירצתי תירוצים בשבילך.‬
‫ואני לא יכולה להמשיך בזה.‬
‫המשרה שלי בסכנה.‬
‫אני זקוקה לבלט של טוביאס. אני זקוקה לו מאוד.‬
‫ועכשיו, כשמתיו ככל הנראה עזב את צרפת,‬
‫ואף אחד מהכוכבים האחרים לא יתקרב לתפקיד הזה...‬
‫טוב, אני בבעיה.‬
‫אז אם אני אוכל לשכנע מספיק אנשים ל...‬
‫קדוש.‬
‫אני אהיה קדוש מחורבן. כל קדוש שאת רוצה,‬
‫אפילו זה שהכין תיק מהעורלה שלו.‬
‫מה?‬
‫את לא מכירה את הקדוש הזה?‬
‫אני לא רוצה להכיר אותו.‬
‫היו כמה קדושים מוזרים.‬
‫זהו זה, גאבן. פעם אחרונה.‬
‫פעם אחרונה.‬
‫רגע, דיברת עם טוביאס?‬
‫נראה לך שירצה לעבוד איתי שוב?‬
‫זה בינך לבינו.‬
‫לא. לא. אלוהים, פנקוב?‬
‫יחליף אותך. באיזה יקום?‬
‫לא. לא.‬
‫ממש לא.‬
‫לעולם לא.‬
‫אלוהים.‬
‫לודוויג גולדברג. ניקולס, נותרנו עם לודוויג גולדברג. אל תסתכל.‬
‫פשוט תשכב שם. אולי אצטרף אליך.‬
‫לודוויג גולדברג.‬
‫למה הזכרת את השם הזה?‬
‫ג'ק? אלוהים. אתה נשמע מבולבל לגמרי.‬
‫כמו עקרת בית כשיש מוכר ספרי קודש נאה בדלת.‬
‫אני רק רוצה לדעת למה אתה... אלוהים. איפה החולצה שלך?‬
‫יש לי פגישה חשובה מאוד עם מישהו שאני לא יכול להזכיר את שמו.‬
‫והאבטחה מטורפת.‬
‫בסדר.‬
‫הכול צריך להיבדק. - אסור היה לי לשאול.‬
‫כל חלק בגופי ייבדק.‬
‫הבנתי. - אתה חושב שהעבודה שלך היא קוץ בתחת?‬
‫קריספין, למה אמרת את השם הזה?‬
‫איזה שם? - שאיין.‬
‫בגלל זה אתה נסער כל כך. זה בסך הכול היה רעיון.‬
‫רעיון נוראי.‬
‫קודם כול, היא בלרינה בשיא הקריירה שלה,‬
‫ואין לה שום סיבה להיות המנהלת האמנותית של משהו.‬
‫שנית, יש לה יחסי האנוש הכי איומים בעולם,‬
‫אלא אם האנשים הם מתנקשים או ההלכים הלבנים,‬
‫ושלישית, זה פשוט רעיון נוראי, נוראי, נוראי.‬
‫אז אל תעשה את זה. זו הייתה רק הצעה.‬
‫לא, אל תשחק לי במוח.‬
‫בחיים לא. סתם הצעתי את זה.‬
‫העליתי רעיונות, לראות אם משהו יתפוס.‬
‫שטויות, תמיד יש סיבה למעשיך.‬
‫פשוט חשבתי שזה תרגיל מרהיב בליהוק.‬
‫רגע של פמלה אנדרסון בתור רוקסי הארט. זה הכול.‬
‫זה שעשע אותי.‬
‫אבל עכשיו אני רואה שהשקעת בזה מחשבה,‬
‫ברוגע, בהיגיון, והחלטת נגד זה.‬
‫לכן, שום רעיון בנוגע למאדאם טוסן לא יעלה עוד על דל שפתיי.‬
‫ראית את הרשימה? - ראיתי את הרשימה.‬
‫יש שם שמות מצוינים. לודוויג גולדברג יהיה מציאה אמיתית.‬
‫אני אוהבת את הטוסטר הזה. הוא עובד?‬
‫כמובן. חידשתי אותו בעצמי.‬
‫כמה? - 175 אירו.‬
‫שאיין, לא. די.‬
‫מה שלדעתך הוגן.‬
‫קנית אותו מקולקל ב-75.‬
‫175 זה מוגזם.‬
‫זו בתי.‬
‫מה דעתך על 100?‬
‫כן. - לא! 175.‬
‫יש לך ניתוח בקרוב. את לא תוכלי לעבוד.‬
‫איך תשלמי שכר דירה?‬
‫125?‬
‫ואם הניתוח לא יצליח ויכרתו לך את הרגל?‬
‫175! אני מתעקשת.‬
‫שמרי את העודף.‬
‫בהצלחה בניתוח.‬
‫בבקשה.‬
‫תיקנתי אותו.‬
‫אני אגיד לך אם תיקנת אותו.‬
‫אתה! מתחת לכובע. אני ממש כועסת עליך.‬
‫מי זה? - זה הקוסם, טימאו.‬
‫הוא מנפנף בגלימה שלו ונעלם מחיי ילדות.‬
‫חסר לי מידע. איזו ילדה?‬
‫מישי.‬
‫יום אחד היא מסתכלת בטלפון שלה ומצחקקת כמו אידיוטית, ולמחרת...‬
‫שינית את שמך בטלפון כדי שלא תמצא אותך.‬
‫מה? מה עשית?‬
‫הוא נפרד ממישי.‬
‫מישי שלנו?‬
‫למה נפרדת ממישי?‬
‫לא נפרדתי ממישי.‬
‫הוא חושב שיש טובות ממנה.‬
‫אני לא חושב ככה.‬
‫יופי. כי אין. לא תמצא.‬
‫בהחלט אין. לא תמצא.‬
‫פגעת במישי. אני מתנערת ממך.‬
‫ילד טיפש.‬
‫למה נפרדת ממנה?‬
‫יפה מדי? כואב לך להסתכל?‬
‫לא נפרדתי ממנה. יצאנו רק פעם אחת.‬
‫היא הראתה לי בטלפון. עשית חסימה,‬
‫מחקת את עצמך או משהו, אני לא יודעת.‬
‫לא ממש שמתי לב כי לא ממש אכפת לי.‬
‫בקיצור, היא מדוכדכת. בגללך.‬
‫לא תיתנו לי להסביר?‬
‫לא. ברחת ושברת את ליבה.‬
‫לא ברחתי! אני מחבב את מישי.‬
‫לא הבנתי אם היא מחבבת אותי בחזרה.‬
‫לא רצתה שאקח אותה הביתה,‬
‫או אלווה אותה למטרו. לא ענתה להודעות שלי.‬
‫לא ידעתי אם הגיעה הביתה בשלום.‬
‫ולא חסמתי אותה באינסטגרם,‬
‫שאני מניח שזה מה שאת מדברת עליו.‬
‫מחקתי אותו לתקופת הבחינות כדי שדעתי לא תוסח.‬
‫אה. בסדר.‬
‫"בסדר." זה הכול?‬
‫מה עוד אתה רוצה?‬
‫עזרה. מה לעשות?‬
‫טימאו, פגשת אי פעם רקדנית בלט?‬
‫אנחנו מוזרות.‬
‫אנחנו עושות דברים מוזרים.‬
‫עומדות על קצות האצבעות בכוונה. למה?‬
‫אני לא יודעת. שאל את לואי ה-14.‬
‫כל חיינו עוברים במקומות מגעילים ומלוכלכים.‬
‫אנחנו תמיד מסריחות.‬
‫תמיד.‬
‫את מנסה להפחיד אותי. - לא.‬
‫לו ניסיתי להפחיד, הייתי מראה את כפות רגליי.‬
‫לא אכפת לי מרגליה.‬
‫רקדנים לא יודעים איזה יום היום, או איך מזג האוויר.‬
‫אנחנו חלק מכת.‬
‫אם אתה באמת רוצה לצאת עם רקדנית בלט,‬
‫אתה צריך לזרום עם הטירוף ולעבוד קצת יותר קשה.‬
‫מה אני צריך לעשות?‬
‫לחזר אחריה.‬
‫לך לבניין האופרה. תראה את מישי רוקדת.‬
‫כן, לך לראות את מישי רוקדת. לא אותי.‬
‫אני לא שווה את זה.‬
‫אמרת לי לא לבוא!‬
‫מי זה?‬
‫ככה את עונה לטלפון? באמת?‬
‫ג'ק?‬
‫איך השגת את המספר הזה?‬
‫את עובדת אצלי. המידע זמין לי.‬
‫כל המידע שיש לך הוא מזויף.‬
‫מספר הטלפון, תאריך הלידה, הכתובת שלי.‬
‫למה לעזאזל נתת לי מידע מזויף?‬
‫אסור להשאיר מסמכים.‬
‫את רקדנית בלט, לא מתנקשת.‬
‫תקשיבי.‬
‫מצבו של ניקולס לא משתפר.‬
‫אני מאוד מצטערת.‬
‫זו רק שאלה של זמן עד...‬
‫ולמרות שאני לא רוצה לחשוב על זה, אני חייב.‬
‫אנחנו נצטרך מנהל אמנותי חדש.‬
‫יש לי רשימה של מועמדים כאן ביד שלי...‬
‫חסר לך אם לודוויג גולדברג שם.‬
‫אף אחד לא ניקולס.‬
‫אי אפשר להחליף אותו, ואולי אסור לנסות.‬
‫אולי צריך לחשוב אחרת על זה.‬
‫אני לא מבינה מה אתה אומר.‬
‫את רקדנית של פעם בחיים.‬
‫אני יודעת.‬
‫הקדשת את עצמך לאמנות הזאת,‬
‫שכללת אותה.‬
‫אבל את עושה יותר מאשר לרקוד.‬
‫יש לך דעה על הכול.‬
‫על התלבושות, על הכוראוגרפיה.‬
‫ובעוד הטקטיקה שלך עשויה להיות גסה, ובכנות, עוינת,‬
‫יש לי הרגשה שאנחנו נצטרך לחזק‬
‫את המחלקה המשפטית אם תסכימי.‬
‫את נוטה להיות צודקת.‬
‫לגבי גאל,‬
‫לגבי סוסו, לגבי הרפרטואר.‬
‫והנאום שנשאת באותו ערב על ריקוד...‬
‫מדהים.‬
‫יש לך חזון.‬
‫אם אסכים למה?‬
‫אני רוצה שתהיי המנהלת האמנותית של תב"מ.‬
‫אני רוצה שתחליפי את ניקולס.‬
‫הלו?‬
‫שאיין?‬
‫שים לב למעגל. אל תיכנס למעגל.‬
‫אמרתי לשים לב למעגל. טריסטן.‬
‫אני לא יודע כמה פעמים‬
‫אני צריך להגיד לך שיהיה אדם באמצע.‬
‫אסור לרקוד שם. - אני יודע.‬
‫התנגשת ברקדן הראשי.‬
‫שברת לו את הרגל והוא יצלע לנצח. מרוצה?‬
‫לא, אבל זה קשה כשאין שם אף אחד.‬
‫גם סקס, אבל מוצאים דרך.‬
‫יש לך מושג מתי יהיה לנו רקדן ראשי חדש?‬
‫יש לי מושג?‬
‫בואו נראה.‬
‫אבדוק בשעון שלי.‬
‫יש ודאי אפליקציה שחוזה את העתיד‬
‫שתגיד לי מתי יהיה רקדן ראשי חדש.‬
‫אני לא מוצא אותה.‬
‫אולי אני צריך ללכת ל"דלפק הגאונים", בעל השם האירוני,‬
‫ולשאול איפה בשעון נמצאת האפליקציה שחוזה את העתיד.‬
‫או שנדליק כמה נרות, נזרוק מלח במעגל ונשאל את נורייב?‬
‫לולה, את מפחידה. בטח יש לך מטוטלת.‬
‫טוביאס.‬
‫צפיתי מהמסדרון.‬
‫לא רציתי להפריע בזמן שקיטרת. אתה שונא את זה.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫ז'נבייב ביטלה את האישומים.‬
‫היא נתנה לי לחזור ללהקה.‬
‫קיוויתי לדבר איתך על ה...‬
‫אני לא יודע אם אתה בהפסקה או...‬
‫הוא לא יוצא להפסקות.‬
‫אפשר לצאת? רק לשנייה.‬
‫תעשה מה שאומר לך כשאומר לך.‬
‫בסדר. - תלבש מה שאומר לך ללבוש.‬
‫גם אם תשנא את הגזרה, את הצבע, או זה ידחף לך את ה"ציוד".‬
‫אין לי בעיה.‬
‫לא מעניין אם אתה רגוע.‬
‫אכפת לי רק אם תהרוס את הבלט שלי.‬
‫אני מבין.‬
‫תפשוט מעיל. זה יעלה בעוד כמה ימים.‬
‫שלחת את מתיו לפגישה של אלכוהוליסטים אנונימיים?‬
‫אני חושב... - זה נעשה למעני, לא למענך.‬
‫קדימה. מההתחלה.‬
‫מרוצה עכשיו?‬
‫מחמם הרגליים של נפוליאון.‬
‫מה? הם קנו את זה?‬
‫זה היה מכשיר להכנת ופלים שחסרים בו החלקים לוופלים.‬
‫עכשיו זה סתם ריבוע מתכת.‬
‫והם שילמו 500 אירו לריבוע המתכת הזה.‬
‫את תהרסי את המוניטין שלי שם.‬
‫לקוחותיי אוהבים אותי.‬
‫שטויות.‬
‫הם חושבים שאני מוצאת את הדברים הנפלאים מכולם.‬
‫הם חושבים שאת נחש.‬
‫רואה? ואת אומרת שהם טיפשים.‬
‫שאיין טוסן...‬
‫שאיין טוסן.‬
‫את הבלרינה הגדולה ביותר בעולם.‬
‫מאדאם טוסן? אני רוצה להיות בדיוק כמוך, אבל אני.‬
‫בחיי, היא לא יודעת לשתות. תראי אותה.‬
‫וזה אחרי שמהלת את זה.‬
‫אולי לא מהלתי.‬
‫קיבלתי שיחה מוזרה היום.‬
‫מג'ק. הוא מנהל את בלט המטרופוליטן.‬
‫אה. חצאיות הטוטו האמריקאיות.‬
‫הוא הציע לי עבודה.‬
‫יש לך עבודה.‬
‫הוא הציע לי להיות המנהלת האמנותית של הלהקה.‬
‫לא חשבתי על עצמי כך בעבר. לשבת בפגישות, שיהיה לי משרד.‬
‫את יכולה לדמיין?‬
‫זה תזמון מעניין. את יודעת, עם המעידה...‬
‫אי אפשר לומר שאני לגמרי לא מתאימה.‬
‫יש לי המון רעיונות לריקודים חדשים, מחשבות על כוראוגרפיה, מוזיקה...‬
‫זו להקה טובה עם פוטנציאל.‬
‫אבל היא צריכה חשיבה חדשה.‬
‫הם צריכים להיפטר מכוסות השמפניה הנוראיות עם החריטה.‬
‫נשים זקנות פשוט גונבות אותן.‬
‫אבל עדיין, אני כמנהלת אמנותית...‬
‫לא אעשה את זה.‬
‫זה קהל טוב.‬
‫קהל טוב ליצירה טובה.‬
‫זו יצירה טובה.‬
‫- "יצירה 2" - כוראוגרפיה - טוביאס בל מוזיקה - נייתן לנייר -‬
‫אלוהים, אני לא עומד בזה. עצרו!‬
‫עצרו!‬
‫מה הוא עושה? - אני לא יודע.‬
‫לאן הוא הולך? - אני לא יודע.‬
‫אני עולה לבמה. - הוא עולה לבמה.‬
‫לא. למה? - אני לא יודע.‬
‫תקשיבו לי. אמרתי לעצור.‬
‫אתה, תפסיק לנגן. אתה, תפסיק לרקוד.‬
‫די להיות סדרן, או מה שזה לא יהיה.‬
‫הכרטיס שלך אומר לך איפה לשבת. אור, תנו לי אור.‬
‫אלוהים. הוא על הבמה.‬
‫מה נעשה? - אני לא יודע.‬
‫מה אתה עושה? - אני עוצר את הצ'רנוביל האמנותי הזה.‬
‫איזה צ'רנוביל? הקהל אהב את זה.‬
‫הם טועים. אתם טועים. תגיד להם שהם טועים.‬
‫אמנות...‬
‫היא סובייקטיבית.‬
‫זה לא מה שאמרתי. - טוביאס, זה מטורף.‬
‫כל הזמן שעבדתי על זה, ידעתי שמשהו לא בסדר.‬
‫אני לא מבינה מה קורה. - זה לא משנה.‬
‫כל מה שמשנה הוא שלא אוכל לצפות שוב בריקוד הזה.‬
‫אני לא יכול לתת לעוד יצירה לא נכונה לעלות בשמי.‬
‫טוביאס, יש חדר מלא באנשים שבאו לכאן כדי לראות את הבלט שלך.‬
‫והם יראו, ברגע שאצור אותו.‬
‫טוב, כולם. אני מתחיל מחדש.‬
‫הוא מה? הוא אמר שהוא מתחיל מחדש?‬
‫אין צעדים ישנים. רק חדשים.‬
‫שבו ואני אתקן. לא ייקח הרבה זמן.‬
‫נראה לי. יודעים מה? זה ייקח כמה שזה ייקח.‬
‫תתמודדו עם זה. - מה הוא עושה?‬
‫מה אתה עושה? - אני מחפש מוזיקה.‬
‫אלוהים, הוא מחפש מוזיקה.‬
‫אי אפשר. חייבים אישור למוזיקה.‬
‫אם אין אישור, יתבעו אותנו.‬
‫שיט...‬
‫מי נותן אישורים?‬
‫אני לא יודעת. זאת הגברת עם המשקפיים האדומים?‬
‫לא היא.‬
‫שמם "אישור מוזיקה"?‬
‫יש משרד לאישור מוזיקה. הוא בדרך לשירותים.‬
‫לעזאזל. אינה גרטן כאן עם ג'פרי.‬
‫כן, יופי. זה מתאים.‬
‫אלוהים, מה הוא בחר? - "מדרגות לגן עדן"? הקטלוג של הביטלס?‬
‫אתם תלכו לשם ואתם תלכו לשם‬
‫ואתה, במרכז.‬
‫לא. - מה?‬
‫שאיין. מה את עושה כאן?‬
‫צריך לדבר.‬
‫אני לא יכולה לדבר עכשיו. המטורפים השתלטו על בית המשוגעים.‬
‫זה חשוב.‬
‫תמשיך לחפש את אחראי המוזיקה. אני כבר חוזרת.‬
‫טוב, זה בטח סימן נהדר.‬
‫מה קורה? למה את לא בניו יורק?‬
‫את יודעת מה קורה עם ניקולס?‬
‫כן, אני יודעת. דיברתי עם ג'ק. זה מצב עצוב מאוד.‬
‫ג'ק הציע לי את תפקידו.‬
‫הוא רוצה שאהיה המנהלת האמנותית של תב"מ.‬
‫וואו. זה מטורף.‬
‫למה זה מטורף?‬
‫כי את כוכבת כאן בפריז.‬
‫רק הנסיעות יהרגו אותך.‬
‫אני רוצה את זה.‬
‫לדעתי, אהיה טובה בזה.‬
‫אני צריכה לחשוב על העתיד.‬
‫אני צריכה תוכנית.‬
‫החלקתי.‬
‫החלקת?‬
‫על הבמה. אז עכשיו את מבינה.‬
‫מבינה? לא, אני לא מבינה.‬
‫אבל החלקתי. - אנשים מחליקים.‬
‫בפעם הבאה שתעלי לבמה, אל תחליקי.‬
‫פתרתי את הבעיה שלך.‬
‫ג'ק נותן לי הזדמנות שאני רוצה.‬
‫לא.‬
‫לא? כאילו אני כלבלב שובב?‬
‫העסקה הייתה לעונה אחת.‬
‫אז מה? - אז יש לך חוזה כאן.‬
‫אין לי. - יש לך.‬
‫אני לא משאירה מסמכים!‬
‫אני נשבעת שיש לך חוזה. לכל אחד יש חוזה.‬
‫אז ראית אותו?‬
‫ראית את החוזה החתום הזה במו עינייך?‬
‫לא, אבל אני בטוחה... כלומר...‬
‫לא הייתי כאן כשהצטרפת,‬
‫אבל אני בטוחה שהכריחו אותך...‬
‫זו המדיניות של הלהקה. הם לא היו נותנים לך...‬
‫אסור לך לעזוב. לא אשחרר אותך.‬
‫תשאירי אותי בניגוד לרצוני?‬
‫כן.‬
‫תיתני לי לפספס הזדמנות שיכולה להיות מאוד חשובה לי?‬
‫כן. בהחלט.‬
‫אבל החלקתי.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫אני חייבת ללכת הביתה.‬
‫מה, רפאל?‬
‫את לא תאמיני מה קורה כאן.‬
‫לא הייתי אני כשיצרתי את היצירה.‬
‫הייתי כל כך בטוח לגבי היצירה האחרונה ואז...‬
‫אסון עבור הכוראוגרף טוביאס בל.‬
‫תמחק את זה מהטלפון שלך.‬
‫ורציתי לתת לז'נבייב משהו מסחרי. תפשוט את זה.‬
‫מה זה מסחרי בכלל? תפשוט את זה.‬
‫אני יודע רק מה אני אוהב. מה זה?‬
‫טוטו. - מי אמר ללבוש אותו?‬
‫אתה.‬
‫רואה? אמרתי לה ללבוש אותו.‬
‫זה מתאים לי? אני לא עוסק בטוטו.‬
‫אלא אם אני כן, ואז זה ממש מתאים לי.‬
‫רפאל, אגיע בעוד דקה.‬
‫יופי, כי אני חושב שזה משהו שאנחנו צריכים לחוות יחד.‬
‫הלו. - בן זונה.‬
‫ז'נבייב, מה... - אני לא מאמינה.‬
‫ואני מכירה אותך.‬
‫אני מכירה את כל התרגילים וכל הדברים המחורבנים שעשית.‬
‫אבל מעולם לא חשבתי שתעשה לי משהו כזה.‬
‫שאיין. - כן, שאיין.‬
‫תקשיבי... - לא. אתה תקשיב.‬
‫בוא נשכח לרגע שזה רעיון אידיוטי‬
‫לשים פצצה מתקתקת כמו שאיין בתפקיד כל כך חשוב.‬
‫אבל לקחת אותה ממני עכשיו?‬
‫מאחורי הגב שלי? אני אפילו לא יודעת מי אתה.‬
‫רגע. היא הסכימה?‬
‫כן, היא הסכימה, חתיכת מניאק.‬
‫למה אתה חושב שאני כאן, צועקת עליך?‬
‫לא ידעתי. היא לא אמרה לי שהיא הסכימה.‬
‫לא חשבת להתקשר אליי קודם?‬
‫באמת לא חשבתי שהיא תסכים.‬
‫למה שתעשה את זה בכלל?‬
‫ברור שאם הייתי יודע שהיא תגיד כן,‬
‫הייתי מתקשר אלייך מייד.‬
‫היית צריך להתקשר אליי לפני שהצעת לה את העבודה.‬
‫או טוב מזה, לא היית צריך להציע לה את העבודה הזאת מלכתחילה.‬
‫אני מצטער. ניקולס גוסס וישנתי בבית החולים כל השבוע.‬
‫נתנו לי רשימה של מנהלים אמנותיים‬
‫שלא הייתי שוכר כדי להעביר מגבת באמבטיה.‬
‫לא חשבתי בהיגיון.‬
‫בסדר, היית בסערת רגשות. אני מבינה. - טוב.‬
‫אז תחזור בך.‬
‫מה? - תחזור בך מן ההצעה.‬
‫תגיד לה שזו הייתה טעות‬
‫ושתכתוב צ'ק כדי להציל את האמזונס‬
‫ואנחנו נשכח שזה אי פעם קרה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אתה לא יכול?‬
‫אני...‬
‫חושב שהיא תצליח.‬
‫תשכח מלבוא לפריז, ג'ק. אי פעם.‬
‫ואתה בהחלט יכול לשכוח ממני.‬
‫ז'נבייב.‬
‫פאק.‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש. - מה קורה?‬
‫טוב, הוא הפשיט והלביש מחדש את הרקדנים שלוש פעמים.‬
‫הם נראים בדיוק אותו הדבר.‬
‫כן, הוא החליט שהבעיה היא לא התלבושות,‬
‫אלא בקונספט של התלבושות.‬
‫כן. - מה?‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש.‬
‫לא.‬
‫רוצה לעלות ולעשות את זה? - כן.‬
‫היי, אני לא בא לעבודה שלך וצועק "כן",‬
‫ונעמד ומשוטט והולך לשירותים, נכון?‬
‫טוביאס בל.‬
‫זה הקול של המעסיקה שלך ורוצחת בפוטנציה.‬
‫אני עסוק. מה את רוצה?‬
‫אני רוצה שתרד מהבמה ותיתן לאנשים האלה לרקוד.‬
‫ברגע שאסיים לעשות כוראוגרפיה, אעשה זאת.‬
‫כבר עשית כוראוגרפיה.‬
‫זו הסיבה שכולם כאן.‬
‫בגלל זה כולם לבושים יפה.‬
‫אתה חושב שהאישה הזאת שמה את הדבר הזה בשיער שלה רק כדי ללכת לשוק?‬
‫סליחה. אני כל כך מצטער שאני מפריע.‬
‫תפריע. בבקשה, תפריע.‬
‫אנשים התחילו לשדר את זה בשידור חי מהקהל.‬
‫למה אתה מתכוון? - הם מצלמים את זה, מפרסמים.‬
‫מה?‬
‫אנשים צופים, זה רץ ברשת. תראי.‬
‫למה אנחנו דנים בזה?‬
‫זה הרבה אנשים. - בואו ננסה משהו שוב.‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫לא.‬
‫חכו.‬
‫טוביאס.‬
‫לעזאזל עם זה. בוא.‬
‫הדבר הזה, מי שולט בשידור?‬
‫דנטה שולט בשידור.‬
‫הוא ליד מוניקה מהמשרד לאישור מוזיקה.‬
‫תתקשר אליו. תגיד לו לשדר מהבמה.‬
‫כן, מאדאם. - מה? לא.‬
‫מה שקורה שם זה טירוף.‬
‫מה שקורה שם זה אכן טירוף.‬
‫זה טרלול.‬
‫זה הלב כשיוצרים יצירת אמנות.‬
‫ז'נבייב... - זה רגע, זו תנועה.‬
‫הצרפתים אוהבים מהפכה. טוב, בואו ניתן להם מהפכה.‬
‫בוא ניתן לכולם לראות את האנרגייה,‬
‫את הקסם, את הכוח,‬
‫את האתלטיות הצרופה, כל מה שכרוך ביצירת יצירת מופת.‬
‫תעשה משהו.‬
‫אתם חייבים להבין, זה הכול חלק מהתהליך שלו.‬
‫הוא צריך לשבת בתנוחה מסוימת למשך זמן מסוים.‬
‫הזמן משתנה, זה תלוי ביצירה ובטון, לפעמים במזג האוויר.‬
‫למען האמת, כל מה שקורה הערב,‬
‫זו אשמתי.‬
‫נקלעתי לקטטה. התגרו בי, אבל הייתי צריך לדעת שזה פסול.‬
‫אכזבתי אותו.‬
‫פישלתי.‬
‫אבל אני נשבע,‬
‫מול כולם בתיאטרון הזה, שאני לעולם, לעולם לא אעשה זאת שוב.‬
‫לעולם לא אאכזב אותו.‬
‫לא משנה כמה זמן זה ייקח, לא משנה כמה שעות אצטרך לעמוד כאן,‬
‫או שאתם תצטרכו לשבת שם ולחכות שהשראה שוב תכה בו,‬
‫אני אוכיח שהוא יכול לסמוך עליי.‬
‫שאני אהיה כאן.‬
‫אז, כולם, תהיו סבלניים.‬
‫פשוט תשבו שם. אל תדברו.‬
‫בלי תנועות חדות. אל תאכלו משהו עם ריח.‬
‫אם-אנד-אם בוטנים, צ'יפס ברביקיו.‬
‫ממתקים רכים מאוד זה בסדר כל עוד הם לא עטופים.‬
‫ואל תסתכלו בי. - ואל תסתכלו בו.‬
‫אתה מעדכן את קורות החיים שלך? - לא.‬
‫וואו, מגניב.‬
‫מטורף. זה שידור חי?‬
‫אנחנו כאן, זה באופרה. זה מדהים! את חייבת לבוא!‬
‫זה מה שראינו באינטרנט!‬
‫זה מופיע על מסך גדול.‬
‫הם רוקדים?‬
‫לא, הם סתם יושבים שם. זה קורע!‬
‫לא, בואו ננסה משהו אחר.‬
‫לא.‬
‫פנה לכיוון השני.‬
‫לא.‬
‫מי הבא בתור?‬
‫לא, רגע, אתה יכול להרים אותו?‬
‫אבל זה יהיה מגניב.‬
‫זה מגניב בגלל זה.‬
‫כן. חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫טוב.‬
‫מישהו. אתה?‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש... בסדר, בסדר.‬
‫זה יעבוד כשתפסיקו להתנגש זו בזו.‬
‫יש לי התחלה. אני חושב שסוף.‬
‫יש קטע באמצע, אבל משהו לא ממש...‬
‫גשר או... משהו חסר, בכל זאת. שיחבר בין הכול.‬
‫טוביאס?‬
‫אני יכול להציע הצעה?‬
‫אנחנו נתגעגע אליך.‬
‫חסר לך כאן בר.‬
‫כן, בר, אני צריך בר.‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש...‬
‫כל מה שאני יכולה להגיד זה שבלי פריימר וספריי מקבע,‬
‫האיפור של הבוקר לא היה מצליח להחזיק עד הערב‬
‫ בלי סדקים‬
‫ועיני דביבון.‬
‫ואז הייתן צריכות לרוץ הביתה לתקן אותו,‬
‫והייתן מפספסות את זה.‬
‫בסדר, בסדר, זהו זה. - מה שזה לא יהיה.‬
‫בואו פשוט נעשה את זה.‬
‫מסך גדול.‬
‫מסך גדול. - לא קיבלתי את העודף.‬
‫לא ברור לי מה דעתי על פריז.‬
‫טוב, אני מעריך את החוקים הסביבתיים שלכם‬
‫וסידורי הפירות, אבל מגבות הנייר קטנות.‬
‫וכל הנהגים פה מאיצים לפני בלימה.‬
‫ואני נתקע במעלית פעם בשבוע,‬
‫ולדעתי זה מכוון.‬
‫פעם ביקשתי מאב הבית שיכניס את שליח הפיצה למעני.‬
‫מסתבר שזה לא בתיאור התפקיד שלו,‬
‫אבל...‬
‫משהו בפריז שינה אותי.‬
‫את הדרך שבה אני עובד.‬
‫זה עינוי ליצור ריקוד. נורא. אני שונא את זה.‬
‫אני אוהב את זה רק כשזה נגמר ואפשר לשכוח מזה.‬
‫וברגע שנכנסתי לחדר החזרות בבלט הלאומי...‬
‫לא הענק עם כל המלאכים, אלא החדר הקטן עם הפסנתר האדום.‬
‫מי שם פסנתר אדום בחדר החזרות?‬
‫וזה פסנתר זקוף, כאילו זו מסבאה.‬
‫ויש פסל מפחיד בחלון והרצפות קופצניות,‬
‫ויש הד במסדרונות. שומעים אנשים רצים לכל עבר.‬
‫יש שם רוחות רפאים, ואני לא מאמין ברוחות.‬
‫אבל בבניין הזה יש.‬
‫ויש בו אדם.‬
‫ועכשיו, בגלל הפסנתר והרוחות וה...‬
‫אני לא רוצה לשכוח את הריקוד הזה כשאסיים.‬
‫וזה מפחיד.‬
‫לא כמו "תינוקה של רוזמרי", סרט שלא אתאושש ממנו,‬
‫בעיקר כי אבי דומה שתי טיפות מים לרות גורדון.‬
‫אבל אני חושב שלפעמים זה טוב לפחד.‬
‫לא כשההורים שלך מבקרים, אלא כשאתה עובד.‬
‫לא פחדתי בניו יורק.‬
‫אבל כאן, אני פוחד...‬
‫שאני עלול להיכשל.‬
‫כבר נכשלתי.‬
‫זה היה נורא ויקר.‬
‫מחיר הטוקסידו שלי היה פשע.‬
‫ואם איכשל, לא רק אני איכשל.‬
‫מעולם לא היה לי אכפת מזה.‬
‫אני לא בטוח שאני אוהב שאכפת לי עכשיו.‬
‫אז...‬
‫הוא... הוא יחזור?‬
‫לא.‬
‫אבל הוא לא חייב.‬
‫מרענן כל כך.‬
‫פשוט תצפה.‬
‫- מה שזה לא יהיה -‬
‫- כוראוגרפיה - טוביאס בל מוסיקה (ממתינים לאישור) -‬
‫בראבו!‬
‫טוביאס.‬
‫אתה זוכר איפה אנחנו?‬
‫שיט.‬
‫אתה חושב שאנשים ראו?‬
‫לא. ממש לא.‬
‫- תיאטרון שמבלי -‬
‫כן, חשבתי שלפחות תחזרי לחזרה של וילדון, אז הימרתי.‬
‫את בסדר? - כן, למה?‬
‫למה?‬
‫את הסתלקת.‬
‫נעלמת. בלי טלפונים או סמסים.‬
‫אני לא מסמסת. אני לא נערה מתבגרת.‬
‫נכון. הבנתי.‬
‫הלכתי לאימא שלי.‬
‫באמצע מרתון "מפצח האגוזים" שכפית על עצמך,‬
‫פתאום היית חייבת את אימא שלך?‬
‫היא לא תחיה לנצח.‬
‫מה אתה צריך?‬
‫אני רק צריך לדבר שנייה.‬
‫את צריכה להיכנס לשם, אז אדבר מהר.‬
‫זה נגמר בינינו.‬
‫ואת יודעת את זה.‬
‫את אוהבת לרקוד.‬
‫את אוהבת את האמנות שלך.‬
‫אנשים הם פשוט לא הקטע שלך.‬
‫אין שם מקום בשבילי, בשביל אף אחד. אני יודע את זה עכשיו.‬
‫את רקדנית מעולה, שאיין.‬
‫אני מקווה שאימך בסדר.‬
‫את כאן. יופי. שלום.‬
‫תזמון מושלם. אל תיגעי בזה.‬
‫טוב. אז מאז שנפגשנו לאחרונה, חשבתי הרבה.‬
‫עלייך, על היצירה, על הסיפור שלך, על הבחירות שלי בקריירה שלי.‬
‫קראתי ספרים על בודהיזם.‬
‫"אמנות המלחמה" של סון דזה, קצת ניטשה, "לאכול, להתפלל, לאהוב".‬
‫באמת התמקדתי בניסיון לשחרר דברים,‬
‫כמו הרעיון שאת תעשי משהו ממה שאבקש.‬
‫גם חזרתי לטיפול, מה שהיה מאוד מועיל.‬
‫ועכשיו יש לי כלים טובים יותר לענות על השאלות שלך.‬
‫הכנתי הערות, תרשימים,‬
‫ואני מוכן להתגבר על הספירה השנייה לשמונה בריקוד.‬
‫אז...‬
‫סליחה, מה את עושה?‬
‫אני מתכוננת לרקוד.‬
‫אבל... - זה בסדר.‬
‫אני מבינה עכשיו.‬
‫את בטוחה שאת לא רוצה לריב? השקעתי בזה הרבה עבודה.‬
‫לא.‬
‫בוא נרקוד.‬
‫ג'ק.‬
‫יופי. זה אתה.‬
‫אני יכול לשבת? - לא.‬
‫אני אשב. - בבקשה אל תשב.‬
‫אעשה את זה מהר.‬
‫רק רציתי שתדע שאני ושאיין...‬
‫אני לא רוצה לשמוע עליכם.‬
‫זה נגמר. אנחנו כבר לא ביחד.‬
‫נרקוד יחד, וזה יהיה מאוד מקצועי,‬
‫אבל מעבר לזה, זה נגמר.‬
‫עם זאת...‬
‫אחותך ואני...‬
‫זה לא נגמר בינינו.‬
‫אני באמת נאלץ לדבר הכי הרבה היום. אני לא רגיל לזה.‬
‫טוב, תראה.‬
‫ברור לי מה אתה חושב עליי, מה משפחתך חושבת עליי,‬
‫ואני יודע שזה היה מכוער ומבולגן בעבר,‬
‫והרבה מהחרא הזה נפל עליך, ואני מצטער.‬
‫אבל הדבר הזה עם קווין...‬
‫לא ברור אם זה לנצח,‬
‫אבל הוא לעת עתה, ואני חייב לבדוק את זה.‬
‫אז אני נשאר. כאן.‬
‫והתקווה היא שעדיין ארקוד. כאן.‬
‫כי הבנתי שלא גמרתי גם עם זה.‬
‫אני רוצה להישאר בלהקה.‬
‫אעשה כל דבר מטורף שתרצה כדי להרוויח את מקומי כאן.‬
‫או שתפטר אותי,‬
‫אבל אלך לאיי-בי-טי או לג'ופרי.‬
‫אקח רכבת לבוסטון. לכל מי שיקבל אותי. אני רק רוצה לרקוד.‬
‫אז...‬
‫תודיע לי.‬
‫אלוהים. אתה נראה נורא.‬
‫השיער שלך...‬
‫הוא אסון.‬
‫ניקולס? - כן?‬
‫אתה ער. - אכן.‬
‫אתה ער! ד"ר ניומן!‬
‫ד"ר ניומן! הוא ער!‬
‫אתה ער, נכון? - ער לגמרי.‬
‫הוא ער לגמרי!‬
‫בבקשה, ד"ר ניומן! ד"ר ניומן, הוא...‬
‫ד"ר ניומן, נא להתייצב בחדר 512. ד"ר ניומן.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אני מנחש שזה היה הרבה יותר גרוע מדיסלדורף.‬
‫כן, בערך.‬
‫הוא חזר!‬
‫ניקולס חזר! הוא חזר!‬
‫הוא חזר! ניק חזר.‬
‫זה נס מזוין.‬
‫סליחה שצעקתי את המילה "מזוין" במקום עבודה.‬
‫זין עליי. הוא חי!‬
‫הוא פרנקנשטיין. הוא דרקולה.‬
‫הוא וולברין לפני לוגאן.‬
‫הוא בן אלמוות.‬
‫הוא חי.‬
‫הוא התיישב ודיבר איתי.‬
‫תכינו אווז ממולא. זה נס חג מולד.‬
‫הוא ער?‬
‫אני חייבת להגיע לבמה.‬
‫תוכנייה? תיהנו. - שלום. תוכנייה?‬
‫תוכנייה? - שלום לך. תוכנייה?‬
‫תוכנייה? תיהנו מהמופע. - שלום לך. תוכנייה?‬
‫תוכנייה? תיהנו. - שלום, תוכנייה?‬
‫תוכנייה? תיהנו מהמופע.‬
‫ג'ק, ילדי. - אני קצת עסוק כרגע.‬
‫תיהנו מהמופע.‬
‫תוכנייה? תיהנו מהמופע.‬
‫יפה לך לעבוד קשה.‬
‫הרגע שמעתי את החדשות הנפלאות על ניקולס שחזר מהמתים.‬
‫עשיתי את זה כמה פעמים בעצמי.‬
‫לא משימה קלה.‬
‫אני בטוח שלא.‬
‫ואיזה מזל מבחינתך שהתעלמת מהעצה שלי בנוגע לשאיין.‬
‫תאר לעצמך שהיית מציע לה את התפקיד.‬
‫ודמיין שהיא הייתה מסכימה.‬
‫אלוהים. זה היה בלגן.‬
‫בלגן גדול ושמן.‬
‫הנה הסימן שלי.‬
‫אלך למושב שלי.‬
‫לא נרצה לפספס את כל הדרמה, נכון?‬
‫תוכנייה? תיהנו מהמופע.‬
‫- התחתנתי עם עצמי שאיין טוסן -‬
‫- כוראוגרפיה - כריסטופר וילדון מוזיקה - ספארקס -‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"ביחד, ביחד, ביחד‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"ביחד, ביחד, ביחד‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"טיולים ארוכים על החוף‬
‫"זמנים נפלאים‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"ארוחות ערב בבית לאור נרות‬
‫"זמנים נפלאים‬
‫"הפעם זה יחזיק מעמד‬
‫"לנצח, לנצח, לנצח‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"ביחד, ביחד, ביחד‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"ביחד, ביחד, ביחד‬
‫"הפעם זה יחזיק מעמד‬
‫"לנצח, לנצח, לנצח‬
‫"הפעם זה יחזיק מעמד‬
‫"לנצח, לנצח, לנצח‬
‫"הפעם זה יחזיק מעמד‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"טיולים ארוכים על החוף‬
‫"זמנים נפלאים"‬
‫אז הבחור מתאהב בעוף?‬
‫לא, הוא מתאהב בנסיכה שהיא עוף בשעות היום.‬
‫זה סיפור מאוד מוזר.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫באתי להופעה כי רציתי לראות אותך רוקדת.‬
‫ואז באתי לכאן כי רציתי לראות אותך.‬
‫נאמר לי שתמיד מביאים פרחים לבלרינה.‬
‫או קצת בייקון.‬
‫בפעם הבאה.‬
‫אז בלט ראשון? - כן.‬
‫נרדמת? - לא.‬
‫פעם אחת. אבל לא היית על הבמה.‬
‫נראה לי שלא. היו שם הרבה נוצות.‬
‫את רוצה ללכת לאכול בייקון עם הפרחים האלה?‬
‫יש לי עוד הרבה שאלות על הסיפור.‬
‫בסדר.‬
‫אז, למה ברבור?‬
‫למה לא להפוך אותה לפינגווין?‬
‫כל השאלות יהיו טיפשיות כל כך?‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"טיולים ארוכים על החוף‬
‫"זמנים נפלאים‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"ארוחות ערב בבית לאור נרות‬
‫"זמנים נפלאים‬
‫"הפעם זה יחזיק מעמד‬
‫"לנצח, לנצח, לנצח..."‬
‫"היי, מותק. מה שלומך?‬
‫"היי...‬
‫"אתה יפה, יפה כל כך‬
‫"טיולים ארוכים על החוף‬
‫"זמנים נפלאים‬
‫"ארוחות ערב בבית לאור נרות‬
‫"זמנים נפלאים‬
‫"טיולים ארוכים על החוף‬
‫"זמנים נפלאים‬
‫"ארוחות ערב בבית לאור נרות‬
‫"זמנים נפלאים‬
‫"הפעם זה יחזיק מעמד‬
‫"לנצח, לנצח, לנצח‬
‫"התחתנתי עם עצמי‬
‫"אני מאושר מאוד ביחד‬
‫"טיולים ארוכים על החוף‬
‫"זמנים נפלאים"‬
‫שאיין, את חייבת להשתחוות.‬
‫שאיין.‬
‫לאן את הולכת? אל תלכי עם התלבושת.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫שאיין!‬
‫חכי רגע.‬
‫היי!‬
‫שילמנו עליהם.‬
‫לא הזדמן לי לספר לך על ניקולס. אני מצטער.‬
‫לא אכפת לי מהתפקיד המטופש. - אכפת לך.‬
‫לעזאזל. שאיין, פשוט תודי בזה. - למה? זה משנה?‬
‫בואי לקראתי. עבר עליי שבוע מחורבן.‬
‫חשבתי שאיבדתי אדם שחשוב לי מאוד.‬
‫ז'נבייב זועמת שהצעתי לך את העבודה.‬
‫ז'נבייב שונאת אותי כעת בגללך. היא חתכה איתי.‬
‫היא חתכה גם איתי.‬
‫ז'נבייב חתכה איתי, גאל חתך איתי,‬
‫ואתה חתכת איתי. ניצחתי במשחק "חתכו איתי".‬
‫לא חתכתי איתך.‬
‫מילאת את ראשי במחשבות ובחלומות,‬
‫בדברים מטופשים ובריקודים, אבל זה היה שקר.‬
‫לא נכון. ניקולס היה מת. - כבר לא.‬
‫זו לא אשמתי. - אתה שמח שהוא לא מת.‬
‫כמובן. אני בעננים מזה שהוא לא מת.‬
‫תודה רבה! - בחייך!‬
‫היית נואש כשהצעת לי את העבודה.‬
‫מעולם לא האמנת בי. - אני כן מאמין בך.‬
‫הוא רק לא מת. אני לא יכול לשלוט בזה.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים. מה אעשה עכשיו?‬
‫את פשוט תחזרי להיות הרקדנית הטובה ביותר בעולם.‬
‫אני, אני פשוט לבד ושנוא על כולם.‬
‫אבל לפחות יש לך מקום שם.‬
‫מקום איפה?‬
‫שם.‬
‫יש לך מקום לאחרים. לרגשות.‬
‫לי אין מקום.‬
‫מי אמר את זה? גאל?‬
‫אני ריקה, לא מרגישה דבר. - את מרגישה הכול.‬
‫לכן את כזאת מניאקית. - נכון.‬
‫לכן אני כזאת מניאקית.‬
‫אני מניאקית.‬
‫את לא. לא התכוונתי לזה.‬
‫אני לא רוצה להיות חלולה.‬
‫את לא חלולה.‬
‫אני לא רוצה להרגיש את זה.‬
‫אני רוצה...‬
‫זה היה רעיון רע לפני חמש שנים.‬
‫זה רעיון עוד יותר רע עכשיו.‬
‫הוא מגיע. הוא מגיע, חבר'ה.‬
‫אבא חזר הביתה, ילדים!‬
‫שלום! שלום!‬
‫ניקולס.‬
‫חזרת.‬
‫כן, חזרתי.‬
‫עוד נראה.‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר מנחם‬
‫בקרת כתוביות נעמי מאזוז‬