VEDETA
Una e din satin lucios.
Una e dantelată. Una e amish.
Amish? Ce e amish?
Religia aia. Știi tu, călăresc, fac unt, nu au fermoare.
Aia e o religie?
Concentrează-te!
Cum sunt pernele? Sunt confortabile?
- Nu știu. - Nu le-ai încercat?
Ce să fac? Nu.
Testează-le puțin! Pune capul pe ele, foiește-te puțin!
Nu vreau să mă foiesc pe o pernă pentru coșciug.
Ce fac?
Nicholas n-ar trebui înmormântat.
Ar trebui să fie expus precum Prințesa Diana sau Eva Perón.
Bună ziua! Scuzați-mă. Vă ajut?
Nu, mă descurc.
Sunteți aici de ceva timp.
Scuze. E cu limită de timp? Ai altă treabă?
Nu.
Privește partea bună!
Dacă stau aici suficient, ai putea să faci vânzare dublă.
Vreți să vă mai gândiți. Vă las.
Nu pot. M-am răstit la Albă ca Zăpada.
- Jack. - E ca dracu'!
Nicholas a lăsat notițe explicite despre orice altceva.
Instrucțiuni detaliate pentru toate pomenile, priveghi,
locul de veci.
A ales florile, a făcut tabel cu locurile,
a ales cine să cânte la concertul de omagiere în Central Park
și încă nu mi-a răspuns Charli xcx.
A ales pânzele, argintăria, codul vestimentar, cel steampunk,
în caz că vrei să-ți iei ceva.
N-a omis nimic, cu excepția sicriului, unde a scris „Urmează”.
Un sicriu „Urmează”.
- Trebuie să iei o pauză. - Acum, brusc, toți
vor să știe, imediat, în secunda asta,
- ... cine-i va lua locul. - E o afacere.
Mi se rupe! Nu a murit încă!
Îmi pare rău.
Cum pot să te ajut?
Ai putea să-l trezești.
Ce-ar fi să-mi trimiți o poză cu sicriele și aleg eu unul?
Serios? Asta ar fi...
Asta e...
- Mersi. - Hei, am o idee.
Când se termină totul, de ce nu vii la Paris?
Stai cu mine puțin.
Să stau cu tine?
În apartamentul tău?
Îți împrumut câteva umerașe.
Mă compătimești?
Da.
Și-mi lipsești. Puțin.
Cel arămiu de lângă perete e perfect.
Da?
Da.
Bun.
Acela e chiar e...
La dracu'!
Uite macheta programului!
Avem un omagiu de două pagini și o poză aleasă de el,
editată conform.
- Vrei să vezi? - Nu.
Bine. O să-l trimit.
Știu că nu vrei să vezi nici asta, dar...
- Lista? - Lista.
- Asigură-te că o vede! - Încerc.
Și că aprobă directorul.
Trebuie să publicăm programele într-o oră.
- Încerc. - Și să mănânce.
- Nu pot fi responsabil. - De ce?
Dacă se duce la fund, rămâne fără job.
4 ZILE - C
- Îi place supa? - Cui nu?
Îi aduc supă.
- Julian! - Da?
Rămân variantele doi și trei pentru Zâna Fondantelor.
- Dă de veste! - Bine.
Rulou! Mai încet!
Rulou!
Nu din nou!
Bruna!
Ai un boschetar la ușă!
Bruna!
Lulu? Credeam c-ai murit.
Dră Toussaint.
Fără boschetari, Mishi!
Zi-i Brunei!
Mi-a părut bine să te revăd, Lulu! O bucurie!
Ceva special!
Îmi pare rău, dră Toussaint.
Nu știam că ești la ușă.
Ești ultima persoană care ar trebui să doarmă acolo.
Am dormit pe multe podele. Tu cine ești?
Sunt Mishi.
Bruna?
Sunt o mare admiratoare.
Scuze. Cine ai zis că ești?
- Mishi. - Dezvoltă!
Mishi Katerina Antoinette...
Nu despre nume. Ce cauți aici?
Aici locuiesc.
- Ce? De când? - De când m-am întors la Paris.
- De ce? - De ce m-am întors la Paris?
De ce ești aici, în casa mea?
- Sunt la Le National. - Unde?
Le Ballet National. M-au schimbat.
Geneviève a zis să stau aici fiindcă mama e dificilă.
Mama ta e dificilă? Mama ta e dificilă.
Cafeaua e gata!
Unde naiba e cheia?
Cheyenne?
Ce cauți aici?
Dorm pe hol fiindcă nu pot intra în propriul apartament.
Vrei cafea?
Deci găzduiești vagabonzi acum? Ca Oliver Twist?
Da. Exact ca Oliver Twist.
Credeam că avem brânză.
Era stricată!
Unde e cheia?
Brânza nu se strică.
Avea păr!
- Unde e cheia din ghiveci? - Am luat-o de acolo.
De ce ai lua-o?
Cum mai intri în apartament?
Ea are una!
Cum adică ea are una? La ea? Pe care o ia cu ea?
Nu știu ce face cu ea.
O iau cu mine.
- Ai cheia ta? - Da.
Eu n-am avut una!
N-ai avut nevoie! Ea are!
- De ce? - Nu știu.
A vrut o cheie. Părea important. De ce n-ai bătut la ușă?
N-am bătut fiindcă găseam mereu o cheie! În ghiveci!
Și, când nu e una acolo,
bărbatul de miercuri seară e aici.
De luni seară. Nu mai vine.
Nu-mi pasă.
New Yorkul te-a făcut grosolană și gălăgioasă!
Simi! Nu, stai în casă!
Ce dracu'?
Ai un câine?
Ea e Simi.
Urăști câinii.
Ei bine...
Cum adică „ei bine”?
Urăști câinii.
Sperie șoarecii.
Pe mine nu m-ai lăsat să am câine.
Aveai tutu-urile.
N-au nicio treabă.
Hei! N-am știut că vii acasă.
Altfel, lăsam ușa descuiată.
Nu o poți lăsa așa. Nu e sigur.
- Ți-am arătat unde e maceta. - Nu pot s-o folosesc.
Spui asta acum. Așteaptă să vezi!
Nu înțeleg ce se întâmplă.
O găzduiești, nu-mi zici.
Muți cheia, nu-mi zici. Ai câine, nu-mi zici.
Deci am un câine,
și nu mai e cheia în ghiveci, și am mers s-o văd dansând...
Stai... ce?
Mama dracu'...
Ai mers s-o vezi?
Uită c-am zis asta!
La mine n-ai venit!
Cheyenne, tu mi-ai zis să nu vin.
Ba nu. Ai zis: „Chiar trebuie?” Și am zis: „Nu.”
Sunt fiica ta. Nu trebuia să întrebi, ci să vii.
Sunt imperfectă. Omoară-mă!
Mishi!
Arătă-i unde e maceta!
Știu unde e!
Nu te supăra!
Am implorat-o să vină.
Aveam emoții. Voiam suport moral.
De la ea?
Unde doarme?
În depozit. Am mutat unele chestii. Am reparat patul.
Patul de prințesă? Îți bați joc de mine?
Patul de prințesă
cu auriu și floricele frumoase
și cu spațiu de depozitare dedesubt?
Te faci de râs! E doar un pat!
Te-am implorat să-l repari. Nu l-ai reparat.
Păi, ești mulțumită? E reparat.
Ești un demon nemilos!
Mă bucur c-ai venit!
Unde mi-e portofelul?
- Mereu am vrut să te cunosc. - De ce?
Fiindcă ești cea mai bună dansatoare din lume.
Le-ai văzut pe toate?
- Nu. - Atunci, nu te cred.
Mi-ați văzut portofelul?
Mi-a căzut clanța.
Pune-o la loc!
Nu sunt omul de serviciu! Nu-s plătită să repar clanțe!
Mama mi-a luat un poster cu tine cadou la 16 ani.
E ediție limitată.
- Ea e mama dificilă? - Da.
Îți face cadouri.
Mama mea dificilă nu-mi ia nimic.
Trebuie să strângă bani să te scoată de la zdup!
Ce cauți aici? E camera mea. Sau ai închiriat-o?
Ignor-o, Mishi!
Are o criză. Las-o să tropăie!
Nu tropăi!
Ba da!
Te porți ca un copil gelos. Da, am reparat patul.
Am reparat și toaleta fiindcă a dat pe afară.
Vrei să îndes rahatul înapoi în țevi?
De dragul vremurilor bune?
Da. Te rog, fă asta!
Merg să iau brânză!
Ce e?
Îmi semnezi posterul?
Deci, Lucien e blocat la boulangerie.
L-ai trimis după croasant cu migdale și nu mai au.
Mai dă-i o șansă
sau există șansa să nu-l mai vedem.
Zi-i să ia orice!
Stai pe jos
îmbufnată ca un copil care a primit păpușa greșită.
Mi-au scris oamenii Cléei.
A anulat întâlnirea de mâine.
N-a mai anulat niciodată.
E șansa ei să mă tortureze personal.
Asta și un vin de Bordeaux sunt plăcerile ei pe lumea asta.
Poate e bolnavă.
Sau poate mă învinovățește pentru toastul fiicei ei bete.
Nu poate face asta.
Ba da.
Și cred c-a ghicit pe bună dreptate că mi-a plăcut asta.
Știi că e extrem de inconfortabil?
Betonul e tare și rece și am pantaloni subțiri.
E mai mare decât a noastră.
Reclamele astea achită noua cortină.
N-am nimic cu cea veche.
Ai zis că arată ca o infecție bacteriană.
Nu când e ridicată și nu se vede.
Lumea o să creadă că suntem magazin de haine.
Ba nu.
Când oamenii văd clădirea asta, se gândesc la artă, istorie, frumusețe, grație.
Grozavă haină!
Vrei să intrăm?
De ce nu? E ziua mea.
O să-i zic paznicului să le lase.
Vreau să văd ce se-ntâmplă.
- Rahat! Bert, scuze. - Nu e nimic.
Nu era piciorul pe care dansezi?
Dansez pe ambele.
Bun. Scuze din nou.
Alo?
Cheyenne a plecat. A tulit-o.
Mi-a lăsat un bilet pe telefon.
Nu un mesaj vocal, o hârtie lipită de telefon.
Știu. Am și eu una.
Unde s-a dus?
N-am idee.
- Când se-ntoarce? - Cine știe?
Bine.
Ce e, Gael?
Păi, presupun că nu mai dansează în Spărgătorul de nuci dacă a plecat.
Corect. E bună, dar nu atât de bună.
Ce e, Gael?
Dacă nu mai dansează diseară, iau eu îi sunt partener...
Nu trebuie să dansezi până nu vine.
Slavă Domnului!
Ești fericit? Îmi place să te fac fericit.
Am sunat doar să te anunț.
M-ai anunțat. O să închid.
Bună!
Bună! Ce ciudat! Tocmai i-am închis fratelui tău.
Da? Cum e?
E Jack.
Asta spune totul.
Am auzit că i-ai dat pe spate pe australieni cu noaptea de Bartók.
Nu. Nu știu.
Adică, îl ador,
iar ei nu au mai dedicat o seară operelor lui.
Am zis să încerc
și au mulți muzicieni buni. Au lucrat din greu pentru mine.
Chiar i-am dat pe spate.
Poza ta e grozavă.
Serios?
Mi se pare că arăt ca o nebună când dirijez.
Mereu te prind cam...
Da.
Dar mersi.
Bine. Păi, o să întârzii...
- Doamne! - Scuze. Mersi!
- Ar trebui... - Poftim!
Ia-ți un iPad, Quinn!
Și...
arăți foarte bine...
și tu.
Frate!
Nu... e-n dreapta.
Țin minte în stânga.
Dacă vii din altă direcție.
Intrăm mereu pe poarta principală.
Continuă să cauți!
Să întrebăm un paznic.
Faci tu asta?
Îi zici unui străin că nu știi unde e îngropat tatăl tău?
Aveam 3 ani. Nu mă judecă.
Aveai 5 ani.
Aveam 3 ani.
Nu, eu te-am născut, eu zic cât aveai.
A murit în '94.
- Aveai 3 ani. - Mulțumesc.
Poate l-au mutat.
Nu e un fotoliu. Nu l-au mutat.
- Merg încolo. - E spre Chopin.
Ar trebui în direcția opusă.
Chopin e încolo.
Știi totul dintr-odată?
Te-ai gândit să-mi dai numele tatălui?
Blecht? Nu.
Fiindcă nu-ți plăcea.
Și fiindcă era anost. N-am vrut să fii la fel.
De ce ai fost cu el?
Voiam să plec din casa părinților.
Ba nu. V-ați mutat cu ei.
Locuiești tot acolo.
N-a fost un plan perfect.
Cred că era lângă un Christophe...
Îți pare rău? Că n-ai avut tată?
Te rog. Mi-a fost destul de greu doar cu tine.
Dacă trăia tata, ai fi rămas cu el?
Nu știu.
Era nepriceput. Acum...
Tata putea repara orice.
Păi, da, putea!
Putea face orice să meargă.
Zicea: „Bruna, nu te poți baza pe nimeni. Doar pe tine.”
Așa că m-a învățat să repar chestii.
Cum să supraviețuiesc în sălbăticie. Cum să fac arme.
Știi ce cred?
Ce?
Că ești îndrăgostită de tatăl tău.
Ești dezgustătoare.
Ți se luminează privirea când vorbești de el.
E de la cataractă.
Să fiu a naibii!
N-o să-ți vină să crezi!
L-ai găsit pe tata?
- Marcel Proust. - Îl căutăm de ani buni.
Proust.
Ăsta da nume de familie!
Ai găsit ceva?
Rahat!
Dar tu?
Stai! Ne învârtim în cerc.
De unde știi?
E cardul meu. Mi-o fi scăpat.
Cum poți să-l scapi? Ce-i în neregulă cu tine?
O să cer o hartă.
Când Magellan explora, avea hartă?
Desigur!
Cheyenne!
N-o poți lua mereu pe calea ușoară!
Ce s-a întâmplat cu bărbatul de luni?
Ce se întâmplă mereu?
Ți-e dor de el?
Te uiți la un serial. Îți place. E anulat. Ești tristă.
Găsești alt serial.
Mergi mai departe.
Știi, la New York e un bărbat. Un dansator. Partenerul meu.
Și partenerul ăsta e bărbatul tău de luni seară?
Zilele se schimbă, dar e ceva săptămânal.
Deci e iubitul tău.
Nu! Nu e iubitul meu.
Atunci, ce e?
Nu știu. Există... sentimente.
Toți pățim asta.
Nu-mi plac. Sentimentele.
Atunci rupe-o cu el! Ia cheia din ghiveci! Se va prinde el.
Nu vreau s-o iau.
Bine, las-o în ghiveci!
N-am ghiveci.
Unde pui cheia?
Nu e vorba de cheie, bine?
Am alunecat deunăseară.
Ai alunecat? Pe scenă?
La Spărgătorul de nuci. Am început,
totul era bine, apoi, brusc...
Deci s-a terminat?
Gata cu tutu-urile?
Nu știu.
Nu știu ce înseamnă.
Dar înseamnă ceva.
Ce? Închid deja?
Cât e ceasul?
E cinci fără zece.
Imposibil!
Am stat aici patru ore?
E la fel de fiecare dată.
De parcă-i vina mea.
Data viitoare cer hartă.
Fără hartă!
Lasă-le undeva!
Știi ceva? Poate e îngropat la Montparnasse.
Ce-am mai făcut?
Îți cobori umărul stâng,
dar, în rest, am venit să te salut.
Bună!
Mă bucur c-ai găsit un mod legal de a lovi oameni.
- Te-ai bătut cu el? - Nu.
- L-ai putea învinge? - Spune-o!
Ce să spun?
M-ați dat afară?
Am vorbit cu avocatul tău aseară.
Speră să-i facă să renunțe la acuzații.
Serios?
Ajută că cei pe care i-ai bătut au tot fost arestați.
Plus faptul că ai fost provocat, te-ai simțit amenințat, ți-a fost teamă...
- Nu mi-a fost. - Ai fost îngrozit.
A fost distractiv.
Așa îngrozit că ți-ai sunat mama să-ți iei adio.
Trebuie să zic că mi-a fost teamă?
Ca puiul Bambi de speriat.
Rahat! Fie! Puiul Bambi.
Căprioara, nu?
Da.
Deci cum merge noua piesă a lui Tobias?
Nu prea grozav, de fapt.
Matthieu refuză să lucreze cu el după cele întâmplate.
Ce anume?
Tobias i-ar fi zis că vor repeta în afara campusului,
iar, când a apărut Matthieu...
V-am zis deja că sunt Matthieu...
Bună, Matthieu!
Încetați să vorbiți la unison!
E-n regulă, Matthieu...
Mi s-a zis să vin aici la 10 dimineața.
Ne pare bine c-ai venit.
Acceptarea problemei e un pas mare spre recuperare.
N-am nicio problemă!
Am o repetiție!
Nu râde!
N-o să râd... de față cu tine.
Așa te sfătuiesc. Da.
Folosești ăsta?
Numai puțin...
Gata, am terminat.
Ia zi, ai vorbit recent cu Tobias?
Era așa supărat la poliție!
Era...
Nu cred că vrea să vorbească.
N-a fost bine ce s-a întâmplat.
Știu.
Chiar știi? Serios?
Fiindcă ți-am luat apărarea de multe ori.
Mi-am pus obrazul pentru tine. Ți-am găsit scuze.
Și nu mai pot s-o fac.
E-n joc slujba mea.
Am nevoie de dansul lui Tobias. Cu ardoare.
Și acum, că Matthieu a plecat din țară,
și nicio altă vedetă nu vrea să se apropie de rolul ăsta,
ei bine, sunt la ananghie.
Dacă pot convinge suficiente persoane...
Un sfânt.
O să fiu un sfânt. Orice sfânt vrei.
Și cel care și-a făcut geantă din prepuț.
Ce?
Ce, nu-l știi?
Nu vreau să-l știu.
Au fost câțiva ciudați.
Asta e, Gabin. Ultima șansă.
Ultima șansă.
Stai! Ai vorbit cu Tobias?
Mai vrea să lucreze cu mine?
Vă privește.
Nu. Doamne! Pankow?
Să-ți ia locul. În ce univers?
Nu!
N-ai să vezi!
Niciodată.
Doamne!
Ludvig Goldberg. Nicholas, am rămas cu el. Nu te uita!
Rămâi acolo! S-ar putea să mă alătur și eu.
Ludvig Goldberg.
De ce numele ăla?
Jack? Doamne! Pari complet tulburat.
Ca o casnică ce are la ușă un vânzător chipeș de Biblii.
Vreau să știu de ce tu... Isuse! Unde naiba ți-e cămașa?
Am o ședință importantă cu cineva al cărui nume nu-l pot zice.
Iar paza e de top.
Bine.
- Nu rămâne nimic neverificat. - De ce-am întrebat?
Nicio parte a corpului meu nu va rămâne neexplorată.
- M-am prins. - Crezi că jobul tău e greu?
De ce-ai zis numele ăla?
- Ce nume? - Cheyenne.
De asta ești roșu de supărare. A fost o simplă idee.
Una groaznică.
Unu, e o balerină la apogeu
și nu are de ce să devină director artistic.
Doi, e groaznică cu oamenii.
Mai rea decât un asasin sau Umblător Alb.
Și trei, e o ideea absolut groaznică.
Atunci, n-o lua în seamă! A fost o sugestie.
Nu. Nu mă zăpăci!
N-aș putea. Făceam conversație.
Dădeam variante, să văd care ar merge.
Prostii. Nu faci niciodată nimic fără un motiv.
Am zis că creez puțină vâlvă.
Ca atunci când Pamela Anderson a fost Roxie Hart. Atâta tot.
M-a făcut să chicotesc.
Acum văd că te-ai gândit la tot,
cu calm, cu rațiune, și ești împotriva ideii.
Așadar, n-o să mai vorbesc de Cheyenne Toussaint.
- Ai văzut lista? - Am văzut-o.
Câteva nume grozave acolo. Ludvig Goldberg ar fi o alegere grozavă.
Îmi place prăjitorul de pâine. Funcționează?
Desigur. L-am restaurat eu.
- Cât costă? - 175 de euro.
Încetează!
Cât crezi de cuviință.
A fost 75 de euro stricat.
175 e prea mult.
E fiica mea.
Ce ziceți de 100?
- Da. - Nu! 175.
O să te operezi. N-o să poți munci.
Cum plătești chiria?
125?
Și dacă e un eșec și-ți taie piciorul?
175! Insist.
Păstrați restul!
Succes cu operația!
Poftim!
L-am reparat.
Îți zic eu dacă l-ai reparat.
Tu! Cu pălărie. Sunt nemulțumită de tine.
- Cine e? - E magicianul: Timeo.
Își flutură pelerina și dispare din viața fetelor.
Nu-s la curent. Ce fată?
Mishi.
Acum se uită la telefon și chicotește ca o idioată, apoi...
îți schimbi numele ca să nu te mai găsească.
Ce? Ce-ai făcut?
S-a despărțit de Mishi.
Mishi a noastră?
De ce te-ai despărțit de ea?
N-am făcut asta.
Crede că găsește ceva mai bun.
Nu cred asta.
Bun. Fiindcă nu poți!
În mod cert nu.
Ai rănit-o. Mă lepăd de tine.
Băiat stupid!
De ce te-ai despărțit de ea?
E prea frumoasă? Te dureau ochii?
Nu m-am despărțit de ea. Am ieșit doar o dată.
Mi-a arătat telefonul... ai blocat-o,
ai șters-o sau ceva, nu știu.
N-am fost atentă fiindcă nu-mi pasă.
Pe scurt, e bosumflată. Din cauza ta!
Nu pot să explic?
Nu! Ai fugit și i-ai frânt inima.
N-am fugit! Îmi place de ea.
N-am știut dacă și ei, de mine.
Nu m-a lăsat s-o duc acasă
sau la metrou. Nu mi-a răspuns la mesaje.
N-am știut dacă a ajuns cu bine.
N-am blocat-o pe Instagram,
la asta cred că te referi,
l-am șters că nu voiam să fiu distras la examene.
Bine.
Bine? Doar atât?
Ce mai vrei?
Ajută-mă! Ce să fac?
Timeo, ai mai cunoscut vreo balerină?
Suntem ciudate.
Facem lucruri ciudate.
Stăm pe vârfuri intenționat. De ce?
Întreabă-l pe Ludovic al XIV-lea!
Stăm mereu în locuri dezgustătoare, insalubre.
Mirosim, mereu.
Tot timpul!
- Vrei să mă sperii. - Nu.
Dacă voiam, îți arătam picioarele mele.
Nu-mi pasă de picioare.
Dansatoarele nu știu ce zi e sau cum e vremea.
Facem parte dintr-o sectă.
Dacă vrei să te vezi cu o balerină,
va trebui să bei Kool-Aid și să te străduiești mai mult.
Ce trebuie să fac?
Insistă!
Mergi la un spectacol! Mergi s-o vezi dansând!
Mergi s-o vezi pe ea! Nu pe mine.
Nu pe mine. Nu-s demnă.
Tu mi-ai zis să nu vin!
Cine e?
Așa răspunzi? Serios?
Jack?
De unde ai numărul?
Lucrezi pentru mine. Am toate informațiile.
Toate informațiile sunt false.
Numărul, data nașterii, adresa.
De ce-mi dai informații false?
Nu las niciodată urme.
Ești o balerină, nu o asasină.
Ascultă!
Nicholas nu-și revine.
Îmi pare rău.
Nu mai e mult până...
Deși nu vreau să mă gândesc, trebuie.
Ne va trebui un nou director artistic.
Am o listă de candidați aici...
Sper că nu pe Ludvig Goldberg.
Nu e nimeni ca Nicholas.
E de neînlocuit. Și poate n-ar trebui înlocuit.
Poate că trebuie să gândim diferit.
Nu înțeleg ce zici.
Ești o dansatoare rară.
Știu.
Ți-ai dedicat viața artei ăsteia,
te-ai perfecționat.
Dar faci mai mult de atât.
Ai o opinie despre orice.
Despre costume, despre coregrafie.
Și, deși tacticile tale sunt grosolane, și, sincer, ostile,
cred că va trebui să ne întărim
departamentul juridic dacă accepți.
Cam ai mereu dreptate.
În ce-l privește pe Gael,
pe Susu, repertoriul.
Și discursul tău de acum câteva seri despre dans...
incredibil.
Ai viziune.
Dacă accept ce?
Vreau să fii director artistic la TMB.
Să-i iei locul lui Nicholas.
Alo?
Cheyenne?
Atenție la cerc! Nu intra în el!
Am zis să fii atent! Tristan!
De câte ori să-ți mai zic că o să fie cineva-n mijloc?
- Nu poți dansa acolo. - Știu.
Ai lovit dansatorul principal.
I-ai rupt piciorul și va șchiopăta mereu. Ești fericit?
Nu, dar e greu fără să fie cineva acolo.
Ca sexul, dar te descurci.
Când o să avem un dansator principal?
Ai idee?
Păi, să vedem!
Să-mi verific ceasul.
Am o aplicație cu care să văd în viitor
care-mi va zice când o să apară.
Nu o găsesc.
Trebuie să merg la Apple
și să-i întreb unde pot găsi această aplicație prevestitoare.
Sau aprindem lumânări și invocăm spiritul lui Nureiev?
Lula, tu ești sinistră. Pare că-ți plac ritualurile astea.
Tobias!
Vă priveam din hol.
N-am vrut să-ți întrerup criza. Știu că urăști asta.
Ce cauți aici?
Geneviève m-a scăpat de acuzații.
Mi-a dat voie să mă întorc.
Aș vrea să vorbim despre...
Nu știu dacă iei o pauză sau...
Nu ia pauze.
Putem ieși? Nu durează mult.
O să faci ce-ți când îți zic!
- Bine. - O să porți ce-ți zic.
Chiar dacă urăști croiala, culoarea sau te jenează.
Nu mă deranjează.
Nu-mi pasă dacă ești stabil.
Vreau doar să nu-mi strici piesa.
Înțeleg.
Dă-ți geaca jos! Trebuie să fie gata în câteva zile.
Chiar l-ai trimis pe Matthieu la Alcoolicii Anonimi?
- Cred... - Am făcut-o pentru mine.
Haide! De la început.
Ești fericit acum?
Încălzitorul pentru picioare al lui Napoleon!
Ce? L-au cumpărat?
Era un aparat de gofre căruia îi lipseau piese.
Acum e doar un pătrat de metal.
Și au plătit 500 de euro pentru el.
O să-mi distrugi reputația de acolo.
Clienții mă adoră.
Pe naiba!
Cred că găsesc cele mai deosebite lucruri.
Te cred o escroacă.
Vezi? Și ai zis că sunt proști.
Cheyenne Toussaint...
Cheyenne Toussaint.
Ești cea mai bună balerină din lume.
Dră Toussaint? Vreau să fiu exact ca tine. Dar să fiu eu.
Nu ține la băutură. Uite-o!
Și ai și diluat băutura.
E posibil să n-o fi diluat.
Am primit un apel ciudat azi.
De la Jack. Directorul TMB.
Tutu-urile americane.
Mi-a oferit un job.
Ai deja unul.
Mi-a zis să fiu directorul artistic al companiei.
Nu m-am imaginat făcând asta. Să am ședințe, un birou.
Îți poți imagina?
Sincronizarea e ciudată. Știi tu, după alunecare...
Nu e ca și cum sunt incompetentă.
Am multe idei de piese de balet. Păreri despre coregrafie, muzică...
E o companie bună, care are potențial.
Dar are nevoie de idei noi.
Trebuie să renunțe la paharele alea gravate groaznice.
Bătrânele le fură.
Dar totuși, eu, ca director artistic...
N-o să accept.
Sala e plină.
O sală plină pentru o piesă bună.
E o piesă bună.
„PIESA 2” - COREGRAFIE - TOBIAS BELL MUZICĂ - NATHAN LANIER
Doamne! Nu mai suport! Opriți-vă!
Opriți-vă!
- Ce face? - Nu știu.
- Unde se duce? - Nu știu.
- Vin pe scenă. - Urcă pe scenă.
- Nu! De ce? - Nu știu.
Ascultați-mă! Am zis să vă opriți!
Tu, nu mai cânta! Tu, nu mai dansa!
Tu, nu mai ghida, orice înseamnă asta.
Vă spune biletul ce loc aveți. Lumină! Vreau lumină!
Doamne! E pe scenă.
- Ce facem? - Nu știu.
- Tobias, ce faci? - Opresc piesa asta dezastruoasă.
Ce? Publicului îi plăcea.
Se înșală! Vă înșelați! Zi-le că se înșală!
Arta...
e subiectivă.
- Nu asta am zis! - Tobias, e o nebunie!
Știam că e ceva greșit tot timpul cât am lucrat. Nu se potrivește.
- Nu înțeleg ce se întâmplă. - Nu contează.
Tot ce contează e că nu pot să mai văd dansul ăsta.
Nu pot lansa o altă piesă greșită semnată de mine.
Tobias, sala e plină cu oameni care au venit s-o vadă.
Și o vor vedea. Odată ce o creez.
Bine, toată lumea! O iau de la început.
Ce face? A zis c-o ia de la început?
Fără pași vechi. Doar noi.
Lăsați-mă să repar! Nu durează mult.
Cred. Știți ce? O să dureze cât o să dureze.
- N-aveți încotro! - Ce face?
- Ce faci? - Caut muzică.
Doamne! Caută muzică.
Nu poate face asta. Trebuie aprobată.
Dacă nu, ne dau în judecată.
La dracu'!
Cine aprobă?
Nu știu. Femeia cu ochelari roșii?
Nu e ea!
Se numește aprobarea muzicii?
Există un birou de aprobare. Trec pe lângă el când merg la baie.
La naiba! Ina Garten e aici cu Jeffrey.
Da, bun.
- Doamne! Ce a ales? - Stairway to Heaven? Beatles?
Voi mergeți acolo, voi, acolo,
iar tu, în centru.
- Nu! - Ce?
Cheyenne! Ce cauți aici?
Vreau să vorbim.
Nu pot acum. Nebunii au luat cu asalt azilul.
E important.
Încearcă să găsești cine aprobă! Vin imediat.
Bine. Păi, sigur e un semn bun.
Ce s-a întâmplat? De ce nu ești la New York?
Știi ce se întâmplă cu Nicholas?
Da, știu. Am vorbit cu Jack. E o situație nefericită.
Jack mi-a oferit postul lui.
Vrea să fiu directorul artistic al TMB.
Uau! Ce nebunie!
De ce e o nebunie?
Fiindcă ești o vedetă aici, la Paris.
Naveta te va istovi.
Vreau s-o fac.
Cred că m-aș pricepe.
Trebuie să mă gândesc la viitor.
Trebuie să am un plan.
Am alunecat.
Ai alunecat?
Pe scenă. Acum înțelegi de ce.
Să înțeleg? Nu, nu înțeleg.
- Dar am alunecat! - Se mai întâmplă.
Data viitoare, nu mai aluneca!
Ți-am rezolvat problema.
Jack îmi oferă o șansă. Vreau s-o accept.
Nu!
Nu? Parc-aș fi un cățeluș?
Înțelegerea a fost pentru un an.
- Și? - Și ai un contract aici.
- Ba nu! - Ba da!
Nu las hârtii în urmă.
Îți promit că ai un contract. Toți au unul.
Deci l-ai văzut?
Ai văzut contractul semnat cu ochii tăi?
Nu, dar sunt sigură... Adică...
Nu eram aici când ai venit,
dar sunt sigură că ți-au făcut...
E politica lor. Nu te-ar fi lăsat niciodată să...
Nu poți pleca. Nu te las.
M-ai ține împotriva voinței mele?
Da.
M-ai face să pierd o oportunitate care ar putea fi importantă?
Da. Da, aș face asta.
Dar am alunecat!
Trebuie să plec.
Trebuie să merg acasă.
Ce e, Raphaël?
N-o să-ți vină să crezi ce se întâmplă aici.
Nu eram eu când am făcut coregrafia.
Eram așa sigur cu ultima piesă și apoi...
Un dezastru pentru coregraful Tobias Bell.
Trebuie ștearsă din telefon.
Și voiam să-i ofer lui Geneviève ceva comercial. Dă-o jos!
Și nu știu ce înseamnă comercial. Dă-o jos!
Știu doar ce-mi place mie. Ce e ăla?
- Tutu. - Cine ți-a zis să-l porți?
Tu.
Vedeți? Eu i-am zis.
Pare genul meu? Nu-mi plac tutu-urile.
Dacă nu cumva-mi plac. Atunci, e genul meu.
Raphaël, vin imediat.
Bun. Fiindcă cred că e ceva ce ar trebui să vedem împreună.
- Alo? - Nenorocitul naibii!
- Geneviève, ce e... - Nu pot să cred!
Și te cunosc.
Știu câte porcării și șiretlicuri ai făcut.
Dar niciodată n-am crezut că mi-ai face asta.
- Cheyenne. - Da, Cheyenne!
- Ascultă... - Nu! Tu ascultă!
Să uităm puțin ce idee idioată e
să pui o bombă cu ceas ca Cheyenne într-o poziție așa importantă.
Dar să mi-o iei acum?
Pe la spatele meu? Nici nu știu cine ești!
Stai! A acceptat?
Da, a acceptat, nemernicule!
De ce crezi că țip la tine?
Nu știu. Nu mi-a zis că acceptă.
Nu te-ai gândit să vorbești cu mine?
N-am crezut că va accepta.
De ce ai face așa ceva?
Uite, dacă aș fi știut că va accepta,
te-aș fi sunat imediat.
Trebuia să mă suni înainte să-i oferi postul.
Mai mult, n-ar fi trebuit să-i oferi postul de la început.
Îmi pare rău. Nicholas e pe moarte și am dormit numai la spital.
Am primit o listă cu potențiali directori
pe care nu i-aș angaja niciodată.
Nu gândeam limpede.
- Fie! Ești emotiv. Înțeleg. - Bun.
Retrage-o!
- Ce? - Retrage oferta!
Zi-i c-a fost o greșeală
și că vei scrie un cec ca să salvezi Amazonul
și uităm toată treaba.
Nu pot.
Nu poți?
Eu...
cred că e capabilă.
Să nu mai vii la Paris, Jack! Niciodată!
Și ia-ți gândul de la mine!
Geneviève!
La dracu'!
Cinci, șase, șapte, opt.
- Unu, doi, trei, patru, cinci. - Ce se petrece?
Păi, i-a dezbrăcat și îmbrăcat pe dansatori de trei ori.
Arată exact la fel.
Da. A decis că nu costumele erau problema,
ci conceptul costumului.
- Ce? - Da.
Cinci, șase, șapte, opt.
Unu, doi, trei, patru, cinci.
Nu!
- Vreți să veniți s-o faceți voi? - Da!
Hei! Nu vin la voi la muncă să strig „Da”,
și să mă plimb de colo-colo, și să merg la baie, nu?
Tobias Bell!
Îți vorbește angajatorul și posibilul ucigaș.
Sunt ocupat! Ce vrei?
Vreau să dispari de pe scenă și să-i lași să danseze!
Când o să termin coregrafia, așa o să fac!
Ai făcut deja coregrafia!
De aia e toată lumea aici.
De aia sunt la patru ace.
Crezi că ea și-a pus chestia aia în păr ca să meargă la piață?
Scuze! Îmi pare rău că întrerup.
Întrerupe-o! Te rog!
Lumea din public a început să transmită live.
- Cum adică? - Filmează asta, postează.
Poftim?
Oamenii se uită. E în tendință. Uite!
De ce vorbim despre asta?
- Se uită multă lume. - Să încercăm altceva!
Cinci, șase, șapte, opt.
Nu!
Stați!
Tobias!
La naiba cu asta! Hai!
Chestia aia. Cine o controlează?
Dante.
E în biroul de lângă Monica. Ea aprobă muzica.
Sună-l! Spune-i să transmită de pe scenă!
- Da, dnă. - Ce? Nu!
E o nebunie acolo.
Chiar e o nebunie acolo.
E nebunie curată.
Asta înseamnă să faci artă.
- Geneviève... - E un moment. E o mișcare.
Francezii iubesc revoluțiile. Păi, să le dăm una!
Să-i lăsăm pe toți să vadă energia,
magia, puterea,
adevăratul atletism folosite pentru a crea o capodoperă.
Faceți ceva!
Trebuie să înțelegeți că asta face parte din procesul lui.
Trebuie să stea într-o anumită poziție o perioadă anume de timp.
Timpul variază. În funcție de piesă și de ton, uneori și de vreme.
Sincer, tot ce se întâmplă în seara asta
e din vina mea.
M-am bătut cu cineva. Am fost provocat, dar trebuia să gândesc.
L-am dezamăgit.
Am dat-o-n bară.
Dar jur
în fața tuturor celor prezenți că n-o să mai fac asta niciodată.
N-o să-l mai dezamăgesc.
Indiferent cât va dura, câte ore trebuie să stau aici
sau câte trebuie să așteptați voi ca să-i vină inspirația,
voi demonstra că se poate baza pe mine.
Că voi fi aici.
Deci aveți răbdare!
Stați acolo! Nu vorbiți!
Fără mișcări bruște. Fără mâncare care miroase.
Bomboane M&M cu alune, chipsuri cu arome.
Bomboanele moi sunt în regulă, cât timp n-au ambalaje.
- Și nu mă priviți! - Nu-l priviți!
- Îți actualizezi CV-ul? - Nu.
Ce tare!
Ce ciudat. E în direct?
Am ajuns! E la operă. E uimitor! Trebuie să veniți!
Asta am văzut online!
Au un ecran mare.
Dansează?
Nu, doar stau acolo, e hilar!
Nu! Să încercăm altceva.
Nu!
În cealaltă direcție.
Nu!
Cine urmează?
Nu, stai! Poți să-l ridici tu?
Ar fi tare.
De asta e tare.
Da. Cinci, șase, șapte, opt.
Bine.
Altcineva? Tu?
Cinci, șase, șapte, opt.
Unu, doi, trei, patru, cinci, șase, șapte, opt.
Unu, doi, trei... Bine!
Asta ar merge dacă scoatem partea în care vă loviți.
Am începutul. Mă gândesc la final.
E o parte la mijloc, dar ceva nu e tocmai...
O punte sau... Ceva lipsește, totuși. Ca să se îmbine totul.
Tobias?
Pot să sugerez ceva?
O să ne lipsești.
Bara.
Da! Bare. Am nevoie de bare.
Cinci, șase, șapte, opt.
Unu, doi, trei, patru, cinci...
Tot ce zic e că fără un primer și un spray de fixare bune,
machiajul tău n-ar fi rezistat până acum fără să se întindă pe față
și la ochi.
Și ar fi trebuit să mergi acasă să-l refaci
și ai fi ratat asta.
- Bine, gata. - Orice ar fi asta.
Să dansăm odată!
Ecran mare!
- Ecran mare! - N-am luat restul.
Nu știu ce părere să am despre Paris.
Vă apreciez regulile de mediu
și cum expuneți fructele, dar șervețele-s mici.
Și șoferii accelerează înainte de a frâna.
Și mă blochez în lift o dată pe săptămână,
cred că e intenționat.
Am rugat paznicul clădirii să-i deschidă livratorului.
Aparent, nu e în fișa postului.
Dar...
ceva m-a schimbat aici.
Mi-a schimbat modul de lucru.
E o tortură să creezi un dans. Groaznic. Urăsc asta.
Îmi place odată terminat, iar apoi pot să trec mai departe.
Și imediat cum am pășit în sala de repetiții...
Nu în cea imensă cu îngeri. În cea mică, cu pianul roșu.
Cine a pus un pian acolo?
Și e o pianină, de parcă ar fi într-o cârciumă.
Și e o statuie sinistră la geam și podelele sunt flexibile,
și holurile răsună. Îi auzi pe toți cum merg de colo-colo.
Sunt fantome acolo. Și nu cred în ele.
Dar clădirea aia are fantome.
Și acolo e o persoană.
Și acum, din cauza pianului și a fantomelor și a...
Nu vreau să uit dansul ăsta când se termină.
Și e înfricoșător.
Nu precum Copilul lui Rosemary, un film care mă bântuie,
în mare parte fiindcă tata e leit Ruth Gordon.
Dar cred că uneori e bine să fii înfricoșat.
Nu când te vizitează părinții, ci când lucrezi.
Nu mi-a fost teamă la New York.
Dar aici, mi-e teamă...
c-aș putea eșua.
Am eșuat.
A fost groaznic și costisitor.
Închirierea costumului a fost o avere.
Și, dacă eșuez, nu eșuez doar eu.
Nu mi-a păsat de asta înainte.
Nu știu dacă-mi place că-mi pasă acum.
Deci...
Oare... Oare se întoarce?
Nu.
Dar nici nu trebuie.
Atât de hidratant!
Doar privește!
„ORICUM S-AR NUMI”
COREGRAFIE - TOBIAS BELL MUZICĂ (APROBARE ÎN AȘTEPTARE)
Bravo!
Tobias!
Mai știi unde suntem?
Rahat!
Crezi c-au văzut?
Nu. Chiar deloc.
TEATRUL SHAMBLEE
Da, m-am gândit c-o să te întorci pentru repetiția Wheeldon.
- Ești bine? - Da. De ce?
De ce?
Păi, ai plecat.
Ai dispărut. Fără apeluri sau mesaje.
Nu dau mesaje. Nu-s adolescentă.
Da. Am înțeles.
Am fost la mama.
În mijlocul maratonului Spărgătorul de nuci,
trebuia brusc să-ți vezi mama?
Nu va trăi veșnic.
Ce vrei?
Vreau să vorbim puțin.
Știu că ai treabă, așa c-o să fiu concis.
Cred că am terminat-o.
Și cred c-o știi și tu.
Iubești dansul.
Îți iubești arta.
Nu te dai în vânt după oameni.
Nu mai ai loc pentru mine sau altcineva. Știu asta acum.
Ești o dansatoare pe cinste, Cheyenne.
Sper că mama ta e bine.
Ai venit. Ce bine! Bună!
La fix! Te rog, n-o atinge!
Bine. De la ultima întâlnire, am avut timp să mă gândesc.
La tine, la piesă, la povestea ta, la alegerile privind cariera mea.
Am citit despre budism.
Arta războiului de Sun Tzu, niște Nietzsche, Mănâncă, roagă-te, iubește.
M-am concentrat pe a trece peste,
peste faptul că nu faci ce-ți cer.
Mi-am reluat terapia, ceea ce m-a ajutat mult.
Și acum cred că sunt mai capabil să-ți răspund.
Am făcut notițe, tabele,
și acum sunt pregătit să trec peste pașii coregrafiei.
Deci...
Scuze. Ce faci?
Mă pregătesc să dansez.
- Dar... - E-n regulă.
Înțeleg acum.
Sigur nu vrei să ne certăm? Am lucrat mult la asta.
Nu.
Să dansăm!
Jack!
Super! Tu erai.
- Pot să mă așez? - Nu.
- O să mă așez. - Te rog, nu!
O să fiu succint.
Vreau să știi că eu și Cheyenne...
Nu vreau să aud despre voi.
S-a terminat. Nu mai suntem împreună.
O să dansăm împreună, va fi profesional,
dar, altceva, s-a terminat.
Cu toate astea...
eu și sora ta...
n-am terminat.
Chiar sunt singurul care vorbește azi. Nu sunt obișnuit.
Bine, uite...
Știu ce crezi despre mine,
ce crede familia ta, și știu c-a fost o nebunie în trecut,
și că ai avut multe de rezolvat, și-mi pare rău.
Dar treaba asta cu Quinn...
Nu știu dacă e pe viață,
dar e ceva în prezent, și vreau să văd ce iese.
Așa că rămân. Aici.
Și sper să continui să dansez. Aici.
Fiindcă n-am terminat nici cu asta.
Vreau să rămân în companie.
O să fac orice vrei să fac ca să-mi câștig locul.
Sau poți să mă dai afară,
dar o să merg direct la ABT sau Joffrey.
Iau trenul spre Boston sau spre oricine mă primește ca să dansez.
Deci...
zi-mi ce decizi!
Doamne! Arăți îngrozitor.
Părul tău...
Arată dezastruos.
- Nicholas? - Da?
- Te-ai trezit! - Da.
Te-ai trezit! Dr. Newman!
Dr. Newman! S-a trezit!
- Te-ai trezit, nu? - Complet.
E complet treaz.
Te rog, dr. Newman. Dr. Newman, s-a...
Dr. Newman, prezentați-vă în salonul 512! Dr. Newman.
Vai de mine!
Să-nțeleg c-a fost mai grav decât Düsseldorf.
Da, cam așa ceva.
Și-a revenit!
Nicholas și-a revenit! Și-a revenit!
Și-a revenit! Nick și-a revenit!
E un miracol, la dracu'!
Scuze c-am țipat „la dracu'” la locul de muncă.
Să fiu al naibii! Trăiește!
E Frankenstein. E Dracula.
E Wolverine înainte de Logan.
E nemuritor!
E în viață!
S-a ridicat și-a vorbit cu mine.
Scoateți șampania! E un miracol de Crăciun!
S-a trezit?
Trebuie să mă întorc pe scenă.
- Program? Vizionare plăcută! - Program?
- Bună ziua! Program?
- Program? Vizionare plăcută! - Program?
Program? Vizionare plăcută!
- Jack, băiete! - Sunt puțin ocupat acum.
Vizionare plăcută!
Program? Vizionare plăcută!
Munca asiduă îți priește.
Am auzit vestea bună cum că Nicholas s-a întors din morți.
Am făcut și eu asta de câteva ori.
Nu e o sarcină ușoară.
Sunt convins.
Și ce bine pentru tine că mi-ai ignorat sfatul legat de Cheyenne.
Închipuie-ți dacă-i ofereai postul!
Și închipuie-ți dacă-l accepta!
Doamne! Ar fi fost o încurcătură.
N-ai ști pe unde să-ți scoți cămașa.
Trebuie să plec.
Trebuie să-mi ocup locul.
N-am vrea să ratăm drama, nu?
Program? Vizionare plăcută!
„M-AM CĂSĂTORIT CU MINE” CHEYENNE TOUSSAINT
COREGRAFIE - CHRISTOPHER WHEELDON MUZICĂ - SPARKS
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Împreună, împreună, împreună
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Împreună, împreună, împreună
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Plimbări lungi pe plajă
Momente minunate
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Cine acasă la lumina lumânării
Momente minunate
Acum va dura
Pentru totdeauna, pentru totdeauna
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Împreună, împreună, împreună
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Împreună, împreună, împreună
Acum va dura
Pentru totdeauna, pentru totdeauna
Acum va dura
Pentru totdeauna, pentru totdeauna
Acum va dura
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Plimbări lungi pe plajă
Momente minunate
Deci, tipul se îndrăgostește de o pasăre?
Nu, se îndrăgostește de o prințesă care e pasăre ziua.
E o poveste ciudată.
Ce cauți aici?
Am venit la spectacol fiindcă voiam să te văd dansând.
Și am venit aici fiindcă voiam să te văd.
Mi s-a zis că trebuie să-i aduci flori unei balerine.
Sau niște bacon.
Data viitoare.
- Deci, prima dată la balet? - Da.
- Ai adormit? - Nu.
O dată. Dar nu erai pe scenă.
Nu cred. Erau multe pene acolo.
Vrei să luăm bacon, ca să meargă cu florile?
Mai am întrebări despre poveste.
Bine.
Deci, de ce lebădă?
De ce nu pinguin?
Toate întrebările vor fi la fel de stupide?
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Plimbări lungi pe plajă
Momente minunate
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Cine acasă la lumina lumânării
Momente minunate
Acum va dura
Pentru totdeauna, pentru totdeauna
Bună, scumpule! Ce mai faci?
Bună
Arăți bine Atât de bine
Plimbări lungi pe plajă
Momente minunate
Cine acasă la lumina lumânării
Momente minunate
Plimbări lungi pe plajă
Momente minunate
Cine acasă la lumina lumânării
Momente minunate
Acum va dura
Pentru totdeauna, pentru totdeauna
M-am căsătorit cu mine
Sunt așa fericit cu mine
Plimbări lungi pe plajă
Momente minunate
Cheyenne, trebuie să faci plecăciune.
Cheyenne!
Unde pleci? Să nu pleci cu costumul!
Mă ocup eu.
Cheyenne!
Mai încet!
Hei!
Am plătit pentru alea.
N-am apucat să-ți zic de Nicholas. Îmi pare rău.
- Nu-mi pasă de postul tău! - Ba da!
- La naiba! Cheyenne, recunoaște! - De ce? Contează?
Și eu am avut o săptămână de rahat!
Am crezut c-am pierdut o persoană importantă.
Geneviève e furioasă că ți-am oferit postul...
Geneviève mă urăște din cauza ta! A terminat-o cu mine.
Păi, și cu mine.
Geneviève a terminat-o cu mine, și Gael,
și tu la fel! Deci te-am întrecut.
Nu e adevărat.
Mi-ai umplut capul cu gânduri și visuri,
lucruri și dansuri absurde și prostești, niște minciuni!
- Ba nu! Nicholas era mort. - Nu mai e.
- Nu-i vina mea! - Te bucuri că n-a murit.
Sigur că mă bucur. Sunt în extaz!
- Mersi! - Haide!
Erai disperat când mi-ai oferit postul.
- N-ai crezut în mine, de fapt. - Ba da.
Dar n-a murit. Nu pot controla asta.
Doamne!
Doamne! Dumnezeule! Ce o să fac acum?
O să te întorci la a fi cea mai bună dansatoare din lume.
Eu sunt singur și urât de toți.
Dar tu măcar ai loc acolo.
Am loc unde?
Acolo.
Ai loc pentru alții. Pentru sentimente.
Eu nu am.
Cine naiba a zis asta? Gael?
- Sunt goală pe dinăuntru. Nu simt nimic. - Ba simți.
- De aia ești nesuferită. - Așa e.
De aia sunt o nesuferită.
Sunt o nesuferită.
Nu ești. N-am vorbit serios.
Nu vreau să fiu pustie.
Nu ești.
Nu vreau să mă simt așa.
Vreau să...
Vreau...
A fost o idee proastă acum cinci ani.
E una și mai proastă acum.
Vine! Atenție, că vine!
Tăticul s-a întors, puilor!
Bună! Bine!
Nicholas.
Te-ai întors.
Da, așa e.
Mai vedem noi.
Subtitrarea: Veronica Panait
Redactor Cristian Brînză