- Jedna. - Otevírám.
Je tam binec.
Otevři dveře.
Udělám to. Pozor.
Rozbijeme okno.
- Ustupte. - Pozor.
Ustupte.
Do toho.
Do toho!
- Je otevřeno! - Máme to.
- Jdu tam. - Opatrně.
- Chyť ji! - Vem vlajku.
POLICISTKY, STRÁŽKYNĚ
Neboj se. Jdu nahoru.
Tak se ukaž.
- Chyť ji! - Vem vlajku.
Vytáhni ji!
Mám ji!
Jdi za ně.
- Vytáhni ji. - Mám ji!
Mám ji!
- Mám ji. - Dobře!
Pěkně!
Vojačky úspěšně obsadily základnu.
Dnešní Bitva o základny je u konce.
- Daly jsme to, Hjon-dži. - Vydržely jsme.
To teda jo. Jdeme.
- Nejdřív se vraťme. - Ano, zpátky na základnu.
Zpátky na základnu.
To rozbité okno byl rychlý úsudek.
Nezískaly jsme vlajku,
- ale byl to úspěch. - To nic, nepotřebujeme ji.
Byly jste nejlepší. Super.
Hezky.
Zítra budeme ještě lepší.
Vraťme se. Jsme pryč moc dlouho.
- Dobře my. - Dobře my.
- Páni, to byl dobrý pocit. - Rozbila jsi něco?
- Okno. - Vážně?
Musím jim říct, že jsme vyhrály.
Na-un rozbila okno.
Máme vlajku a osobní vlajku.
- Máte obě? Skvělá práce. - Úžasné.
Můžeme si dnes dát maso?
LODĚNICE
VOJAČKY
POLICISTKY LODĚNICE
To byla rychlovka.
Čím to okno rozbily?
Moje obavy se vyplnily.
Nevěděla jsem, co řeknu spoluhráčkám.
Bála jsem se, že budou v šoku.
OKAMŽIK PŘED OZNÁMENÍM ODPADLÍKŮ
POLICAJTKY: HE-JONG HASIČKY: MIN-SON, HJON-A
POLICAJTKY KIM HE-JONG
Jen jsem se modlila.
Jen jsem tam seděla a modlila se,
abychom daly co nejvíc do obrany nebo co nejdřív získaly
týmovou vlajku Hasiček.
Vraťte se prosím na základny a zkontrolujte výsledky.
Běžela jsem v naději, že jsme neprohrály.
Dostaly nás?
Vojačky a Kaskadérky se spojily.
Sebraly nám vlajku?
Na chvíli se mi zatmělo před očima.
Jako by se zastavil čas.
Bylo to neskutečné. Jako by nám lhali.
Byla jsem naprosto zdrcená.
Nemyslela jsem, že půjdou po nás.
Co budeme dělat?
Sul!
Rozbily okno.
- Přišlo pět lidí. - Vojačky…
- a Kaskadérky. - Pět lidí.
Všude byly střepy.
Pomyslela jsem si:
„Neměly jsme tu nechat Sul samotnou.“
Když pracuji na případech,
pachatelé zablokují dveře, i když přijdu s povolením.
Nakonec dveře stejně otevřou,
ale vždycky si říkám, proč to dělají.
Asi to je jejich poslední vzdor.
- Mrzí mě to. - Ne, mě to mrzí.
- Nedala jsem to. - Nešlo to.
Kdybych je zdržela o 10 nebo 20 vteřin déle,
spoluhráčky mohly dokončit svůj útok.
Toho nejvíc lituji.
Takže končíme?
- Nemůžu tomu uvěřit. - Já taky ne.
Tady Policistky.
Ano, rozumím.
Musíme opustit ostrov.
Máme se sbalit.
Sakra. Takže vážně končíme?
Balíme. Co se dá dělat.
Sbalte si věci.
- Jdeme. - Dáme naposledy pokřik.
Ano, rozloučíme se.
- Zůstaňme v kontaktu. - Jo.
- Policistky, vyhrajeme! - Vyhrajeme!
To je kruté.
Musíme si naši vlajku sundat samy.
Pojďme společně.
Jen tu vlajku.
Tahám.
Policie poskytuje víc než jen o obranu.
Pokud je potřeba, jsme schopné i zaútočit.
Zasahujeme podle okolností.
Doufám, že nám lidé budou důvěřovat.
- Nedochází mi to. - Mně to došlo s vlajkou.
Při sundávání vlajky mi došlo, že se to fakt děje.
- Mám husí kůži. - Byly jsme tu včera?
- Ano. - Jo.
Byly jsme až na tom ostrově.
- Je to daleko, že? - Ano.
Zdá se to odsud hodně daleko.
Byly jsme úžasné. Donesly jsme vlajku až sem.
- Byla tak těžká. - Ano, byly.
Rovnou jsme rozbily okno.
Rozbily jsme ho ze strany a pak ho vykoply.
Proč jsou Vojačky tak zbabělé?
Mají jiné tendence. Myslím, že bychom měly bojovat.
- Jsme agresivní. - Je to frustrující.
- Vojačky brání. - Ano.
Živí se tím.
A my se živíme bojem.
Máš pravdu.
Pokračovaly v obraně, jako když brání naši zemi.
My rády bojujeme, ale ony se chtěly bránit.
Co na ně zaútočit v pěti?
BĚHEM BITVY O ZÁKLADNY
I když se objeví jiný tým,
měly bychom jednat než jen postávat.
- Jinak ničeho nedosáhneme. - Přesně, už jsme tady.
Zkusíme to.
- Máš pravdu. - Jsme agresivní lidé.
Přesně. Máte kuráž.
My bojujeme a vy bráníte.
My z toho nic neměly,
ale kdybychom je nenakoply, nic by neudělaly.
Bitva by neskončila.
A myslím, že nám úplně nedůvěřovaly.
To je fakt.
Asi proto byly defenzivnější.
Mohly si myslet, že je zradíme.
Jasně.
Mohly bychom na ně zaútočit.
Ano.
Kaskadérky jsou velmi agresivní.
Jsou extrémně ostražité a opatrné.
Sice jsme teď spojenci,
- ale to nepotrvá věčně. - Ne.
Na ničem z toho nezáleží,
pokud nevyhrajeme.
3. DÍL: „NA NIČEM Z TOHO NEZÁLEŽÍ, POKUD NEVYHRAJEME“
Až zaútočíme na dům mezi stromy,
mohly bychom pak projít tamtím místem.
- Zadem. - Jako včera?
Musíme se potichu přesunout dozadu.
- Nic netušily. - Vůbec nic.
Taktické pero byl dobrý nápad.
Dala jsem ho Na-un na to okno.
Omrkneme loděnici?
Dobře.
VOJAČKY LODĚNICE
- Odnesly si věci. - Nikdo tu není?
Vítězný tým dostane základnu se všemi předměty uvnitř.
Můžeme se tu válet…
- To je fuk. - Dobře.
Vem hasicí přístroj.
- Pěkně. - Postříkáme je.
Nebudou se nám hodit?
Tady, pneumatiky.
Každá má jednu.
To je skvělé.
Vezmeme si je?
Asi nám neřeknou, kdo prohrál.
HASIČKY ZPÁTKY VE ČTVERCOVÉM DOMĚ
Nejspíš mají naši vlajku.
- Co? - Naše vlajka.
Nevíme nic o Či-hje a Hjon-dži.
Jen řekli, že Vojačky obsadily základnu.
Říkala jsem si: „Že by tu naši?“
Páni, to bylo…
Pokud nás vyřadí, bude to celé na mě.
Špatně jsem nás vedla.
Byla jsem si jistá, že jsme prohrály,
ale doufala jsem, že to tak nebude.
- Je mi to líto. - Vítej zpátky!
Proč se omlouváš?
Nevyřadily nás?
My jsme jednu vyřadily.
- Vážně? - Ano.
Ubránily jste základnu?
- Musely jsme. - Holky.
- Musely jsme. - Skvěle.
- Útočily jste. - Kvůli mně je po Min-son.
- Byly silné? - O to nejde.
Byla jsem mimo.
Nepraly jsme se, já se sehnula a ona mi vzala vlajku.
Prostě ji vytáhla.
Úplně snadno.
- Měla jsi udělat tohle. - Nejdřív…
To je na dlouho. Dobře my.
Pojďme dovnitř.
Málem jsem umrzla.
Náš plán vyčkat uspěl.
- Byl to úspěch. - Fakt.
SPORTOVKYNĚ
- Můžeme zůstat tady, ne? - Ano, rozhodně.
V historických dramatech
útoky vždy selžou kvůli nedostatečné trpělivosti.
Musíme vydržet do konce
a zakročit ve správný čas.
To je naše strategie.
Je ten tým navždy vyřazen?
- Jedou domů. - Asi končí.
Co jít omrknout ostatní základny?
Poběžíme a spálíme nějaké kalorie?
Dobře.
Sledujte i jejich pohyb.
- Fajn. - Jo.
Zajímá mě, který tým končí.
Myslím, že Hasičky.
- Kdo jiný? - Že?
Myslím, že Hasičky vyšly a přišly o vlajku.
To je čtvercový dům?
Zakryly všechna okna, abychom neviděly.
Zakryly je fólií.
SPORTOVKYNĚ
Hasičky tu pořád jsou.
Prohrály Policistky?
Nezdálo se, že tam někdo je.
Každopádně se vsadím, že je uvnitř teplo.
Jsou od nás tak daleko.
Já vím.
TAM A ZPÁTKY 1,4 KM
Měly bychom se spojit s Hasičkami.
Nemyslím, že stojí o alianci.
Vypadají dost semknutě.
Potřebujeme dům.
Musíme zabrat jejich základnu za každou cenu.
- Komu? - Kaskadérkám.
Zaútočíme na ně.
Měly bychom tam běžet zítra hned,
jak se převlečeme.
Jdeme.
Vodu tu nechte.
Měly bychom si najít spojence.
A když ne, budeme je muset vyřadit.
Když se vydáme hned, jak se vzbudíme,
určitě z toho něco bude.
- O tom není pochyb. - Takže Kaskadérky?
Ne tak nahlas.
Musíme to zkusit.
- Musíme je obklíčit. - Jdou Vojačky.
Vypadají nadšeně.
Který tým je červený?
Chci je vyřadit.
To mě baví.
Strašně mě to baví!
Jsou tak natěšené. Jdeme.
Jsou tam všechny, že? Tak omrkneme jejich základnu.
- Vojaček? - Utíkej.
Běž tam.
Rychle omrkni jejich základnu.
V červené budeme při běhání nápadné.
CHATA
Běž tudy, já půjdu tudy.
- Jo. - Jako bychom je obklíčily.
- Zatarasily okno. - Abychom neviděly dovnitř.
- Co tam vidíš? - Vidíš to?
Něco na nás ušily.
Je to léčka.
Kde je ta pravá? Co tamto?
Není to tamto?
To je od Policistek.
Říkala jsem ti to.
- Vzaly jim to. - Tohle je týmová vlajka.
Někoho slyším.
Byly jsme pryč moc dlouho?
Měla jsem trochu obavy.
Neměly bychom odcházet často.
Mohli by přijít žlutí.
Musíme být neustále ve střehu.
SPORTOVKYNĚ, KIM SONG-JON VE STEJNOU DOBU
Měly jsme v plánu zaútočit další den.
Po noci ve stanu nám došlo, že potřebujeme dům.
Tak jsme se rozhodly,
že jako první zaútočíme na Kaskadérky.
Nikdo tam nebyl, tak jsem vylezla po žebříku.
A uprostřed jsem uviděla vlajku.
Věděla jsem, že musíme šplhat.
- Byla jsem na základně Kaskadérek. - Oukej.
Viděla jsem jejich vlajku.
Dobře.
Přivázaly ji k té trojúhelníkové půdě.
Nemůžeme nechat základnu bez dozoru se schovanou vlajkou.
Byla úplně prázdná.
Bála jsem se, že mě přistihnou.
Musíme po žebříku.
Ale to nám seberou vlajky.
Jo no.
Toho se bojím.
Na Ohnivém ostrově slouží jako měna spálené kalorie.
ARZENÁL
POTRAVINY
Můžete jimi platit každé ráno od 8:00 do 9:00.
Dobré ráno.
VOJAČKY JDOU DO OBCHODU
Tady vidíte,
kolik můžete dneska utratit.
DRUHÝ DEN, VOJAČKY SPÁLENÉ KALORIE: 3 207
Spálené kalorie týmu jsou celkové kalorie,
které spálily všechny členky od půlnoci do půlnoci.
Dobře, dej těm kaloriím na frak!
- Výš. - Dobře!
Nespálíme víc kalorií dřepy?
Možná?
Musíme cvičit dolní část těla.
Asi jsem se moc nehýbala.
To teda ne.
Včera jsem se hodně hýbala.
DRUHÝ DEN, VOJAČKY UTRACENÉ KALORIE: 340
Tohle jsou kalorie, které jste získaly dobytím základny.
Zbylé kalorie vyřazeného týmu si nárokuje vítězný tým.
Máme kalorie Policistek?
Vyřadily jsme je, takže máme vše, co měly.
Jako by nám daly Policistky dárek.
Díky, holky.
Seržante Kangová.
Vezmeme si skládací lopatu, nebo tu normální?
Na nošení?
MENU ARZENÁLU
- Skládací jsou mobilnější. - Je tahle lepší?
- Ale tahle je lepší. - To je výhra.
Můžeme si ji potěžkat?
Musíme ji zkusit.
Hej.
Je lehká?
- Je dost lehká. - A ta skládací?
Váží podobně, měly bychom si vzít tuhle.
- Tahle je těžší. - No tak, tahle je lepší.
- Je těžší. - O moc ne.
Váží skoro stejně, vezmeme tuhle.
Ano, ta je mnohem lepší.
Bereme ji.
Lopata.
- Dvě dýmovnice. - Dýmovnice.
Vysílačky.
Dobrý den.
HASIČKY JDOU DO OBCHODU
Ať to nevidí.
Nechtěly jsme, ať ví o našem dalším kroku.
- Madam. - Ano?
To je hejkal?
Ano, maskovací převlek.
- Hej. - Můžete…
- Počkat. - Ukážete nám, jestli šustí?
Mám jím zašustit?
Chceme to slyšet.
- Hezky. - Je tichý.
- Je lehký. - Schovejte ho.
Pojďme do něj.
Potřebujeme ho.
NÁKUP LOPATA, PŘEVLEK, VYSÍLAČKY, DÝMOVNICE
Máme fakt dobré věci.
- Mám? - Může jít někdo první?
- Já půjdu. - Dobře.
- Běžecký pás. - Jo.
Dobře.
Budeme chodit.
Dobře, hotovo.
- Děkuju. - Díky.
- Vezmeme si dvě lopaty. - Dvě.
- Ty velké, nebo ty skládací? - Dvě velké.
Hele, něco si kupují.
Tyhle informace nám toho řeknou nejvíc.
NÁKUP LOPATA, BRAMBORY, KIMČCHI, VEJCE
Spěcháme.
Vteřinku. Který tým?
- Hasičky. - Hasičky.
Mají lopaty.
Proč?
Proč si vzaly lopaty?
Asi budou kopat díry okolo základny.
Zítra budou bránit.
Byly tam jen tři lopaty?
Ano.
- Musely si jednu koupit. - Vypadá to tak.
- Díky. - Na shledanou.
Vojačky si taky koupily lopatu.
LOPATA VYPRODÁNO
Máme k dispozici tenhle počet kalorií?
Ano.
POTRAVINY MENU
VITAMÍNY KIMČI, RAJČATA
Tři brambory.
Čtyři rajčata.
To stačí.
KASKADÉRKY JDOU NAKUPOVAT
Mám hlad.
- Můžeme je využít teď? - Ano, můžete.
Měly bychom nakoupit jídlo.
NÁKUP VEPŘOVÉ, VEJCE, BRAMBORY, HŘEBÍKY, KIMČCHI
SPORTOVKYNĚ JDOU NAKUPOVAT
Tady to podepište.
DRUHÝ DEN, SPORTOVKYNĚ SPÁLENÉ KALORIE: 5 739
Song-jon spálila hodně.
Budete jíst jen rajčata?
NÁKUP BRAMBORY, RAJČATA
To bylo velmi užitečné.
- Co? - Každá spálila víc než tisíc kalorií.
Jak je to možné?
Co dělaly?
Musely cvičit.
Nevím.
Ruce té malé sportovkyně…
Ano, vypadá velmi silně.
- Jdou jí vidět svaly na zádech. - Ano.
Taky jsem si všimla.
- Dokázala by šplhat jen rukama. - Že?
Mohly by rozbít okno i nám.
Mohly by ho prorazit.
Vojačky na to něco mají.
Zatarasíme strany.
Ne, musíme zatarasit všechno.
Zatarasíme to takhle.
Sice máme spojence, ale stejně bychom se měly bránit.
Něco o nich už víme,
ale ony o nás určitě taky.
Bezpochyby.
Kopnu do toho. Opatrně.
Něco mi říkalo,
že přepadnou naši základnu.
Dáme to dopředu.
Vezměme to vodorovně.
Musely jsme zatarasit okna, aby nešla rozbít.
- Sul-ki. - Mohly by rozbít tohle sklo.
Ať ty hřebíky vyčnívají.
- To je víc vyděsí. - Dobře.
Přibíjím spodek…
To, co uděláme pro přežití…
- Asi stačí. - Jo.
Ještě jeden.
Jo, to je ono.
Perfektní. Nejsou tam žádné skuliny.
STRÁŽKYNĚ CHATA
Ahoj.
Máme tady nějakou práci,
ale večer si vás najdeme, dámy.
Být vámi, byla bych v noci potichu.
Slyšíme vás i z dvou kilometrů.
- Či-hjon. - Ano?
Slyšelas to?
Slyší nás, jak v noci mluvíme.
Půjdou po nás.
Myslím, že nás Vojačky varovaly před možným útokem,
pokud se jim zachce.
A možná k němu skutečně dojde.
- Když se jim zachce. - Přesně.
Vojačky nás zítra ráno napadnou.
V tom případě dnes musíme najít spojence.
Myslím, že Vojačky pomůžou Kaskadérkám. Jsou spojenkyně.
Vojačky a Kaskadérky?
- Půjdeme na průzkum? - Měly bychom.
Můžete jít. Budu hlídat.
Vojačky vyřadily Policistky.
Podle terénu a přibližné polohy úkrytů jsem odhadla
pravděpodobné aliance.
Žádný tým nemá důvod utvořit s nimi alianci.
Tohle je sklad.
Abychom přežily…
Tohle je jediná možnost.
Vzhledem k poloze základny
mi došlo, že potřebujeme spojence.
A Vojačky mi přišly jako jediná rozumná možnost.
Můžeme s nimi utvořit alianci? Jednu už mají.
Vojačky a Kaskadérky se možná spojí,
ale Hasičky a Sportovkyně jsou silnější.
Aliance tří týmů?
Tak jo.
Strážkyně, Vojačky a Kaskadérky se spojí
a vyřadí Hasičky a Sportovkyně.
Dáme si pauzu.
Čas letí.
To jsi všechno vymyslela sama?
Trochu jsem o tom přemýšlela.
Vzhledem k naší poloze
můžeme dobře bránit.
Obcházíme další týmy, počínaje Vojačkami, abychom se dostaly ven.
Kdyby to šlo s Hasičkami a Sportovkyněmi,
a nemusely bychom obcházet Vojačky,
mohly bychom se s nimi spojit, ale teď to nejde.
- Vojačky jsou uprostřed. - Ano.
Požádáme Vojačky a Kaskadérky, aby nás k sobě vzaly.
- Ano. - Řeknu proč.
Nepotřebují se s námi spojit.
- Ne. - Jediné, co můžeme nabídnout,
je, že budou mít víc lidí.
A požádáme je o ochranu před ostatními.
- Ano. - Dobře.
Necháme je vést.
Ale když se s nimi budeme snažit sebrat vlajku jinému týmu,
musí ji vzít jedna z nás. Rozumíme si?
To je náš úkol.
Jinak to nejde.
- Určitě souhlasíte. - Jo.
Měly bychom ten plán zrealizovat co nejdřív.
Musíme je přesvědčit rychle, abychom byly v bezpečí.
Jdeme?
Ano, pospěšme si.
Pokud to nevyjde, jsme na to samy.
Máš pravdu.
- Musíme se chránit. - Jinak to nejde.
- Pojďme si promluvit. - Dobře.
- Pojďme. - Moment.
Vzhledem k naší poloze jsme se s nimi musely spojit.
Naší prioritou bylo přežit.
Budete mít na své straně další čtyři lidi.
- To není špatné, ne? - Vůbec ne.
To je můj návrh.
Promyslete si to a dejte vědět.
Dobře.
Pojďme tudy.
Já bych Strážkyním moc nevěřila.
- Ne plně. - Jistě.
Nemůžeš věřit nikomu.
Začínám mít vizi.
Zůstaňme se Strážkyněmi zadobře až do konce.
Společně zničíme další týmy a pak půjdeme po nich.
- Takže si je necháme na později? - Ano.
Až na konec.
- Teď se k nim nikdo nedostane. - Dezertík.
Nebo s nimi můžeme zaútočit na další tým a sebrat vlajku
jako první.
Tak jako s Kaskadérkami.
Tentokrát můžeme spolupracovat se Strážkyněmi a sebrat vlajku.
Tomu se říká strategie. Není to nic levného.
Potřebujeme víc dřeva na podpal, že?
HASIČKY
- Neubliž si. - Dobře.
Hezky.
Tak jo!
Teď se můžeme najíst.
S plynem by to bylo lehčí.
A my se patláme s tímhle.
Nikdy jsem oheň nerozdělávala.
Hasiči by to s ohněm měli umět.
Jen jsme s tím neměly žádnou zkušenost.
Jak vůbec vznikají lesní požáry?
Vajgly?
Mám tě vystřídat?
- Můžeš? - Aspoň spálím kalorie.
Dobře.
Jo.
Min-son je jiná. Je dobrá.
Rozdmýchávala jsem ten plamen, až mi odpadávaly ruce.
Jak to, že je tolik požárů, když je tak těžké ho založit?
Bylo to vážně únavné.
Zvoní telefon.
Tady Hasičky.
Tady Strážkyně.
Máme pro vás výsledky dnešní Bitvy o základny.
Vojačky dobyly základnu Policistek.
Nyní okupují dvě základny.
Vojačky mohou ukrýt svou vlajku v kterékoli z těchto dvou základen.
Schovejte své vlajky a připravte se na zítřejší Bitvu o základny.
Máte 30 minut.
Nastavuju 30 minut.
Kam ji schováme?
- Dvě základny. - Vojačky ji můžou schovat
ve kterékoli z těch dvou základen.
- Mohly by ji zfalšovat. - Jo.
- No, nevím. - To je jejich starost.
Nemůžeme ji dát jen do skříně?
Do první? Do poslední?
Do té uprostřed.
- Tahle? Seržante Kim? - Ano.
- Tak jo. - Podržíš to?
Můžeme ji schovat pod oblečení.
A sem dáme oblečení.
- Kalhoty. - Nic nevidím.
- Takhle to je ještě lepší. - Pěkně.
- Min-son. - Ano?
Tohle je přímo geniální.
Je dokonale schovaná. Pojď sem.
- Vůbec nejde vidět. - Nejde.
Musíme ji zase schovat?
Jako včera, aby ji nikdo nenašel.
Nejdřív ji přivážeme.
Tu jen tak neseberou.
Můžeme ji pověsit na strom?
To je dobrý nápad.
- Můžeš… - Mám ti pomoct?
Jo.
Podej mi provaz.
Jo, dej mi ho.
Jak to někdo sundá?
Bylo by příliš dát ji výš?
Když se nám ji někdo pokusí vzít,
- otočí se k nám zády. - Přesně.
Dobře.
Co když ten strom setnou sekerou?
Asi dostanu křeč. Moment.
Jsi v pořádku?
Ale ne.
- Hjon-o! - Hjon-o!
Počkej. Nehýbej se.
- Jsi v pořádku? - Co se stalo?
- Ne. - Nevypadáš dobře.
- Spadla jsi na záda. - Ale ne.
- Ne, Hjon-o. - Hjon-o!
- Co to? - Máš něco zlomené?
- Na stromě. - Tu. Tohle se odlomilo.
Hjon-o, musíš si sednout.
- Sedni si. - No tak.
Pohodlně. Neklekej si.
- Pohodlně. - Mám někoho zavolat?
To musí bolet.
Nečekala jsem, že se to zlomí.
- Bolí tě záda? - Ano.
Že by ploténka?
Je vyhřezlá?
- Ale ne. - Teče mi krev?
- Máš modřiny. - To proto, že jsem se odřela.
Bude to hodně štípat.
To nevadí.
Sedni si, Hjon-o. Ne, lehni si.
- Nebo si sedni. - Jo.
Měly jsme ji zespodu podržet.
Stejně ji nemůžete sundat.
- Ano. - Jo.
Zavěste to lano. Zbývá nám 20 minut.
Opravím to.
Tady se to odlomilo?
Šlápla na tohle.
Co budu dělat? Jsem v pěkném průšvihu.
Bolelo mě to, ale nemohla jsem to vzdát a jít domů.
Jsem vůdkyně.
Já jsem ta, kterou vyšlou, když se někdo zraní.
A teď jsem ta zraněná já.
Přivážeme ji.
Dolů a pak nahoru.
„Co teď? Můžu se hýbat?
Můžu použít svou sílu?“ Chtěla jsem to otestovat.
Ale věděla jsem, že nemůžu.
Lehněte si na břicho.
Pohodlně.
- Trochu výš. - Mrzí mě to.
- Ztrácíme čas. - Neomlouvej se.
Záda máte v pořádku, že?
Myslím kosti.
Vypadají v pořádku. Spíš svaly, že?
Jsou oteklé.
Dáme na to sprej proti bolesti.
Už tak má špatná záda. Myslíte, že se to zhorší?
V každém případě musí odpočívat.
Kosti má v pořádku.
Jako by se hroutil svět.
Tým vede opravdu skvěle.
Vždy se dobrovolně pustí jako vedoucí do těžké práce.
Brzy se stala jednou z mála lidí v mém životě,
které respektuju a chci se na ně spolehnout.
Při práci vidíme spoustu nehod.
Ale tohle bylo úplně jiné.
Důvěřuju jí, spoléhám se na ni a mám ji ráda.
Když spadla…
- Odřela se. - Tady?
Můžeme udělat rentgen, ale na zlomeninu to nevypadá.
Říkala jsem si: „Co budeme dělat?
To je průšvih. Končíme.“
- Jen pohmožděnina? - Ano.
Vypadá to na modřinu a svalovou křeč.
Chci pokračovat.
Dnes se raději vyhněte fyzické aktivitě.
Dneska se nemůžu namáhat.
- Holky, omlouvám se. - Ne, měla bys jít.
Dobře.
To není dobré.
- Dají mi tejpovací pásku. - Jo.
Brzy začne Bitva o arénu.
- Brzy se vrátím. - Jo.
Tohle zaštípe.
KIM HJON-A NEMOCNICE
Dám vám sprej na bolest. Používejte ho často.
- Budu. - Tady.
- Díky. - Vraťte se, kdyby něco.
Ale nechoďte sem. Jen mi dejte vědět.
Zajdeme pro sprej proti bolesti?
Ano, stejně to je po cestě.
Ta je od… Hasiček.
Co to sakra?
- Hasička. - Proč, sakra?
Hasička. Půjdeme tam?
Ano. Jdeme.
Nám ten sprej nedovolili odnést,
ale jí ho dali.
- Bolí ji záda? - Ano.
- Jo, záda. - Záda.
Ale ne.
Taky ji bolí záda.
- Jsme zpátky. - To je něco.
Viděly jsme hasičku, jak se drží za záda.
Ohlédly jsme se, abychom zjistily, co jí je,
a držela se za záda.
Nesmí vidět naše slabiny, jako my viděly ty její.
Nesmí.
Dnes máme šanci.
Dnes musíme získat týmovou vlajku Hasiček.
Musíme do toho jít dnes.
Zvoní telefon.
Co mám říct?
- Jsem nervózní. - Haló?
Bitva o arénu začíná za 30 minut.
Všechny týmy, dostavte se do arény.
Dobře.
Vítejte.
Již za chvíli začne Bitva o arénu.
Posaďte se na vyznačená místa.
Než soutěž začne,
oznámíme odměnu pro vítěze dnešní Bitvy o arénu.
Vítězky získají nástroj k ohni, který jim pomůže přežít
a speciální výhodu v Bitvě o základny.
Třicetiminutový štít.
Páni.
To není špatné.
To je důležitější výhoda, než jsem čekala.
Jakmile se 30minutový štít aktivuje,
základna daného týmu bude na 30 minut chráněna před útokem.
To znamená, že celý tým může opustit základnu a zaútočit.
Tato Bitva o arénu je důležitá.
Hjon-a se jen tak nevzdá.
Tak jsem to chtěla trochu odlehčit tím,
že do této bitvy dám co nejvíc.
Bitva o arénu začíná.
Dnešní bitva se jmenuje „Uhaste oheň“.
„Uhaste oheň“?
Bitva má tři fáze.
První fáze.
Sekání dřeva.
Napadlo mě: „Máme problém.“
To je něco, v čem si věřím.
Vidíte před sebou to dříví?
Každý tým musí nasekat 30 polen.
Třicet.
Uznáme pouze polena, která jsou nasekaná na čtvrtky,
a hráčky se budou u sekání střídat.
Každý tým rozhodne, v jakém pořadí nastoupí.
Dřevo budete sekat dle zvoleného pořadí
a počet nasekaných čtvrtek rozhodne,
kolik jich zbyde pro vaše spoluhráčky.
Nečekala jsem takový zvrat u sekání dřeva.
Docela si věřím. To ano, ale…
- Stačí jen 30. - Ano.
Takže nemůžu jít dvakrát.
Ne.
Jak to uděláme?
Zkušené by měly jít jako první a poslední.
Nasekám jich, kolik jen zmůžu.
Vím, jak na to, takže to nebude tak těžké.
POŘADÍ: UN-MI, POM-UN, HJON-SON, NA-UN
- Teď to pořadí. - Ano.
Já začnu.
- Ne, začnu já. - Přestanu, když to bude bolet.
Jedno po druhém.
Ne, já půjdu první.
Můžeš jít po mně.
- Jo. - Asi takhle.
První by měl být v nejlepším stavu.
Když zpomalíme, unavíme se.
S Hjon-ou máme se sekání dřeva
nejvíc zkušeností.
A jelikož je Hjon-a zraněná,
rozhodla jsem se jít první.
- Máš pravdu. - Nasekáme je rychle.
POŘADÍ: MIN-SON, HJON-A, ČI-HJE, HJON-DŽI
Dám do toho vše.
Každá musí dát šest až osm polen.
Song-jon by měla jít první.
Co když tolik nezvládnu?
Jak nasekáte zbytek? Půjdu poslední.
Nasekejte jich co nejvíc, já nasekám zbytek.
Vynasnažím se.
POŘADÍ: UN-BJOL, HI-ČONG, MIN-SUN, SONG-JON
Raz, dva, tři, čtyři.
POŘADÍ: ČI-HJON, UN-DŽIN, SU-HJON, SU-RJON
Máš zkušenosti, tak začni.
POŘADÍ: SUL-KI, KJONG-E, SO-JONG, HJE-KJONG
Uhaste oheň.
První soutěžící, vstupte do arény
a postavte se před ohniště svého týmu.
Budu silná. Bude to těžké, ale vydržím.
Až skončím, bude po všech polenech, žádný strach.
Prostě se budu muset snažit.
Rozdrtím je.
Nemohla jsem se dočkat.
Začínáme.
- Mokré dřevo. - No jo, mokré dřevo.
Snaží se ho namočit.
- Do toho, Min-son! - Pojď, Min-son!
Soustřeď se. Nezraň se.
V klidu.
Pozor na ruce.
Do toho, Un-bjol!
To dáš!
Hezky!
Nespěchej.
Jde jí to.
Hned? To je úžasné.
To je ono!
Do středu! Hezky pomalu!
Dobře.
- Hezky. - Máme to v kapse.
Tak se to…
Dobře!
Jo!
- Hezky! - Je moc dobrá.
Je úžasná.
Měla jsem v plánu jít první
a nasekat toho co nejvíc, než se prohodíme,
a zbytek nechat na svém týmu.
Ale válela jsem.
Jsi nejlepší.
Vedeš. Dobře ty.
Už jsi nasekala dost.
Dobře!
Jsi úžasná.
HASIČKY
Dobře!
Když jsem sekala,
slyšela jsem, jak mě můj tým povzbuzuje.
Nevěděla jsem, kolik jsem nasekala,
a slyšela jsem, jak okolo mě praská dřevo.
Ale soustředila jsem se jen na svou sílu a emoce.
Je úžasná.
Nemůžeme nechat Hasičky vyhrát.
Dobře!
- Super! - Jo!
Myslím, že se rozehřála.
VOJAČKY
Un-mi jede!
Je rozehřátá!
STRÁŽKYNĚ
Máš na to!
- Máš na to! - Proč to nejde?
Jde ti to!
Jsme v háji. Je to moje chyba.
Vedeš si dobře.
To je ono.
Soustřeď se, I Či-hjon.
- Ano! - Soustřeď se.
- Do toho! - To je ono!
To je zlé. Už mi z toho hrabe.
Jsem nejpomalejší.
Jsem vyčerpaná.
Zvládneš to, Či-hjon.
Zvládneš to.
Zvládnu to.
- Jako fénix! - Skvěle!
Chtěla jsem svému týmu pomoct.
Bylo to na mně, nechtěla jsem je stáhnout.
Tak jsem sekala jako o život.
KASKADÉRKY AKTUÁLNÍ REKORD: 10
Jestli je unavená, vyměníme ji.
- Myslíš? - Sul-ki, vyměníme se?
- Jestli jsi unavená, prohoď se. - Ano.
Můj tým si všiml, že jsem unavená,
tak jsme se prohodily.
Ale byla jsem naštvaná.
Řekla jsem si: „Dám do toho všechno.“
Dobře! To je ono!
- Co rána, to smrt. - Je rychlá.
Jsi úžasná!
SPORTOVKYNĚ AKTUÁLNÍ REKORD: 14
Ani to nebolelo, ale bylo to náročné.
Un-bjol, můžeš přestat. To nic.
Do toho, Hi-čong!
Měla by se prohodit.
Hi-čong, vrať se. To nic.
Zvládneš to, Min-son.
Dobře, ještě jedno.
- Mám tam jít? - Do toho, Min-son!
Min-son, zkus to.
- Dobře! - Super, Min-son!
- Dala jsem jen jedno. - Do toho, Song-jon!
Hezky!
- Skvělá práce! Pěkně! - To je ono!
- Dobře! - Nezastavuje, co?
- Jen tak dál! - Páni.
Je fakt dobrá.
Pěkně! Do toho!
To je ono!
HASIČKY AKTUÁLNÍ REKORD
- To je ono! - Min-son, nenamáhej se.
Zítra si dáme maso!
Maso?
Viděly jste ten její pohled?
Dobře!
Min-son, jestli jsi unavená, přestaň.
Pořád tu jsme tři!
Jsi dokonalá!
Myslím, že Min-son myslela jen na to,
že jsem zraněná a že to musí nasekat sama.
Musela být vážně unavená.
Musela.
Ale nedá se, tak jsem věděla, že jí to půjde.
Dojímalo mě to. Uklidňovala jsem se.
A pořád dokola.
Pak jsem se vzchopila, abych to dokončila.
Jen jsem si říkala, že musím udělat, co je třeba.
- Pěkně! - Kolik jich tak nasekala?
- Do toho, Hasičky. - Zhruba stejně, že?
To je ono!
VOJAČKY AKTUÁLNÍ REKORD
- Hezky. - Hlídej si tempo.
Hlídej si tempo.
VOJAČKY AKTUÁLNÍ REKORD: 26
To je čiré odhodlání.
Do toho!
Vypadáš dobře!
Chtěla jsem jim ukázat, co ve mně je.
Vedeš!
Jsi nejlepší.
To dáš!
To je poslední!
Poslední.
Jen jedno.
Poslední poleno, Min-son.
To dá! Držíme ti palce!
SIRÉNY: KDO PŘEŽIJE NA OSTROVĚ?
Měly bychom se spojit s Vojačkami.
Doufám, že se rozhádají.
Jdi dopředu, Hjon-son!
Ve válce je povoleno všechno. Prostě se střílí.
Pořád na mě stříkala.
Viděla jsem, že na mě míří záměrně.
Co to dělá? Byla jsem naštvaná.
Hádají se.
Vojačky mají své vlastní ambice.
To jsou ale kecy.
Hrůza. Mám chuť někoho zabít.
Dnes musíme dostat na svou stranu Hasičky nebo Sportovkyně.
Tehdy mi došlo, že je musíme zlikvidovat.
Jde to dobře.
Pojďme!
Nezradíme se.
Utvořily alianci.
ZRODÍ SE DALŠÍ ALIANCE?
SIRÉNY: KDO PŘEŽIJE NA OSTROVĚ?
Překlad titulků: Barbora Page