Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SVE JASNO
Svi smo ovdje?
Silazimo!
Ne viči!
Matura Ábela Trema
Snimaš ovo? -Da, ali...
Nije to intervju.
Za slučaj da nešto zaboravim...
Najprije mi ispričaj o sebi.
Tko si, čime se baviš.
Dobro.
Zovem se Ábel Trem.
Imam 18 godina.
I...
Maturirao bih ove godine...
U PONEDJELJAK ÁBEL SHVAĆA DA JE ZALJUBLJEN
Bok.
Halo? -Tek si ustao?
Ne, već ranije.
Kad si počeo? Zvučiš sneno.
Učim već neko vrijeme.
Kako ti ide? -Dobro.
Imaš nešto za jelo u hladnjaku. Samo podgrij.
U redu.
Pusa! -Bok.
Rad o Drugom svjetskom ratu
Balaton je okej. Mogli bismo ovog ljeta. Zajedno.
Boli tebe briga...
Nisi mi odgovorila.
Poludjet ću.
Što učiš?
Kuham pekmez. Samo tren.
Samo ponavljam.
Bok, tata.
Što se dogodilo s hladnjakom?
Kako to misliš? -Cijela kuhinja je poplavljena.
Jesi li ga ti isključio?
Jesam.
Odakle toliko vode?
Ne znam.
Tko onda zna?
Ti si ga isključio?
Jesam. -Zašto?
Pa...
Kapalo je. Već je curilo.
Opet ga uključi.
Evo.
Tako.
Možeš ići.
Telac.
Mogao bi dobiti peticu iz mađarskog?
Valjda.
- Ali znaš... - Ne! Nema ali!
Možemo li sada prijeći na povijest?
Čemu množina? Tko polaže maturu? Ti ili on?
Ima li pitanja o 21. stoljeću?
Ima.
Izvoli.
Uzet ćemo svježi kruh, tata.
On ga treba sutra za užinu.
Misliš da će pojesti cijeli tijekom ispita?
Što ću sa starim kruhom? -Zamotaj ga!
Dobro, onda ću ga ja pojesti.
Zaboravila sam što sam te htjela pitati.
Već si pitala
ima li pitanja o 21. stoljeću. -Sigurno.
Nisam tebe pitala.
Pa...
Ima jedno pitanje.
"Kako Europski parlament funkcionira u 21. stoljeću?"
Dobro. Evo ga.
Tko je mađarski ministar financija?
Varga. -Dva su!
Daj. -Mihály Varga.
Tako je, Misi Varga.
Onaj visoki, mršavi i zgodni s naočalama.
Nadam se da ih neću morati prepoznavati.
Znaš li tko je bila Željezna Dama? Margaret Thatcher?
Predsjednica Engleske.
Ne, predsjednik živi u Bijeloj kući.
Ona je bila britanska premijerka.
Nego, tko je predsjednik SAD?
Biden. -Tako je, ujko Biden.
Tko je predsjednik Francuske?
Emmanuel Macron. -Točno.
Sad jedno teško.
Von der Leyen. -Ursula?
Predsjednica Europske komisije.
Dobro. -Dalje...
Kako se zove ona žena
koja je napisala ono izvješće o Mađarskoj? Najveća neprijateljica.
Kako se zove?
Koje izvješće?
- Plava, kovrčava... - Zove se kao tvoja mama.
Judith...
Sar...
Sargentini.
Tako je.
Još jedno teško. -Ne gnjavi ga.
Jako je teško. Ni ti nećeš znati.
Bok.
Spremam se leći. Jako sam umorna.
Kako je pekmez ispao?
Malo previše. -Misliš...
Misliš, skuhala si previše?
Ništa ne znam, a sutra...
Jako smiješno.
Ne šalim se. -Ma naravno.
Janka, ti si najpametnija osoba koju znam.
A kako tebi ide?
Jesi li prošao simbolizam i industrijsku revoluciju?
Simbolizam sam više-manje ponovio.
- Industrijsku nisam. - Ábel, daj! Ozbiljno!
Samo nauči tri stvari.
Ime, datum i događaj dovoljni su za dvojku.
Jakab te neće rušiti budeš li znao te tri stvari.
Pokažeš mi pekmez? -Daj!
Molim te.
- Ne ide mi se sad u kuhinju. - Uključi FaceTime.
Bože mili, grozno izgledam.
Nisi Gina Lollobrigida. -Tko je to?
Pojma nemam.
To moj stari kaže kad se mama žali na izgled.
Zapisat ću. Kako ono? Gina Lollo...
Lollobrigida.
Jebote! Ne! Janka!
Moraš učiti! Slušaj, Ábel, idem.
Tri stvari, dobro?
Upamti tri stvari.
Pusa!
Bok.
U PONEDJELJAK GYÖRGY RAZMIŠLJA O UTORKU
Noćna mora?
Ne sjećam se.
Nisam siguran ni je li bio ružan san.
Jucika!
Trebamo li probuditi malog?
Zašto? Koliko je sati? -7.40.
Ne treba. Ja se budim u to vrijeme.
Dobro jutro, oprostite što kasnim. -Dobro jutro.
- Jenő Béresi. - György Trem, dobar dan.
Može li biti malo žuće? -Naravno.
Još malo...
Ne, to je previše.
Malo manje.
Tako!
Više-manje. Tako.
Birate boje. Već ste na tome?
Našli smo pravu boju. -Odlično.
Htio bih čuti par detalja o toj kući.
Kakva je to kuća? Kako je zamišljate?
Vrlo lijepa kuća.
Ima lukove, oble linije i suhozide.
Krov je lagano zaobljen.
Ulazne stube od kamena.
Baza je od suhozida.
- Unutra je krasan kamin. - Oprostite, koliki je budžet?
Sto milijuna? -Da.
Lijevo od kamina
prekrasno drveno stubište vodi nas
do prvog kata.
Nadsvođeni izlaz na balkon
s trojim staklenim vratima.
Naravno, strop u dnevnoj sobi je isto...
Oprostite, mogu li vas prekinuti?
Toliko ste određeni da se čini kao da ta kuća postoji.
Naravno!
Da.
Već ste vidjeli takvu kuću? Sagrađena je?
Da. -Da.
Možete li nam pokazati fotografiju?
Nemam je jer mi je na starom mobitelu, ali...
Mogao bih vam pokazati
članak o njoj. Evo ga!
Je li ovo neka šala?
Ne, radio sam ondje.
Čisto sam bazen.
Zaljubio sam se u nju. -Šalite se?
Ne! Imam novca.
Nešto sam zaradio, nešto naslijedio.
Krasna kuća. Sanjam je.
Želite da vam sagradimo točnu repliku kuće
ministra vanjskih poslova.
Tako je.
Mislim da je kuća g. Szijjárta
izvan vašeg budžeta.
I ja mislim. Moje zemljište je manje.
Stoga sam mislio...
Može li biti manja?
Bok. -Što ima?
Smiri se, mali uči. -Nadam se.
Upravo sam razgovarala s njim. -Dobro.
Ne brini. -Trebamo li nešto iz trgovine?
Našao sam jako dobar posao.
U kojoj tvrtki?
U Danskoj. -Danskoj?
Poludjet ću ovdje.
Svi po restoranima i trgovinama su bezobrazni.
Sve mrzimo. Moja mama je liječnica, a crnči kao rob.
Po tramvajima su sami luđaci... -Smiri se, Balázs.
- Sreo sam Fruzsi. Trudna je. - Sad mi je jasan tvoj ispad.
Nemamo vremena za ovo.
Ovo treba skenirati.
Što?
Majko Isusova.
U vražju mater!
Koji je ovo kurac?
Bok, tata.
Jesi li ti isključio hladnjak?
Nisam.
Sam se isključio?
Je li uopće uključen?
Provjerit ću.
Uključen je. Sada.
Ovaj hladnjak je za otpad. -Baš!
Znaš li koliko stoji? Kao da si možemo priuštiti jedan na mjesec.
Jesi li učio?
Jesam, ali još ću.
Ábel, čekaj!
Donio sam ti Túró Rudi.
Hvala.
Jebemu!
Samo ti cvrči!
Puna si vode, a mi proleteri neka jedemo!
Bok, Gyuri! -Bok.
Što se to osjeća?
Uključi napu.
Smrdjet će cijela zgrada.
Evo, jesam.
Kako je mali? Uči?
Nadam se. U svojoj je sobi.
Daj mi to. -Ne, ja ću!
Dobro, ja ću narezati rajčice. -Ne treba, režem!
Dragi, sve hoćeš sam?
Idi u kupaonicu preodjenuti se.
Moram objesiti rublje. -Ne moraš!
Pečena jaja ne valjaju kad se ohlade.
Bok, mama. -Bok.
Kako ide? Dobro?
Ne znam.
Tko puno uči tako se osjeća, ali to je dobro.
U redu.
Nećeš doći u krevet?
Uživam u tišini.
Što misliš da vide u ovome gradu?
Oni?
To su pristojni mali Norvežani koji su 70-ih
bili gori od bilo koje socijalističke države.
Što misle?
Misle da smo Balkanci.
Komunisti.
Vozimo Trabante.
Jeftina radna snaga, idioti.
Možda su tek stigli. Upravo sletjeli.
Onda još nisu vidjeli grad.
Zavidim im.
Doći će do kraja ulice Mészöly, skrenuti lijevo...
Nekoliko koraka do trga Gellért
i ugledat će osvjetljeni Most slobode.
Cijeli prekrasni grad.
Ako nam onaj idiot od gradonačelnika i to ne sjebe.
Baš sam ti htjela reći kako se lijepo izražavaš.
Ali ti u sve moraš uvući politiku.
- Daj malo prestani. - Ali sve se svodi na to.
Uskoro će cijele države pasti.
Država ne može pasti, György.
Leže na zemlji. One su zemlja.
Idem unutra.
Samo da preživimo sutra.
JEDAN OD JAKABOVIH PONEDJELJAKA
Peti! Oprostite. Peti!
U redu je. -Ispričavam se.
Dođi, Peti. Idemo kući.
Dorka!
Čekaj, čekaj!
Što je?
Rekao sam ti da danas trebam auto. -Jesi? Kad?
Danas imam intervju s Hargitaryjem, rekao sam ti.
Pa?
Obećao sam Magisu da ću mu odvesti stvari.
Tko je Magis? -Snimatelj.
Stvarno trebam auto.
Želiš da djeca i ja izađemo iz auta i idemo autobusom?
Sranje, rekao sam ti. Razgovarali smo o tome.
Neću se ni truditi.
Organizacija je za tebe špansko selo.
Johanna će zakasniti. Teó već kasni.
Izvadit ću te s druge strane.
Želiš da naručim taksi? -Nemoj!
Kad završavaš s intervjuom? -Oko 17.
To nam ne odgovara.
Teó ima glazbenu do 16.45.
Johanna je na plivanju do 17. U drugom okrugu.
Dođi, tata će doći po tebe.
Što je ovo? Nekakva osveta?
"Osveta?" Moramo pokupiti djecu.
To bi trebao ubaciti u svoj jebeni raspored, g. profesore povijesti.
Oprosti.
Zbilja sam mislio da sam ti rekao.
Oprosti što psujem.
Iskaži se. -Dobro, bok.
Isuse, što radiš ovdje? -Bok.
Čistim po naputku ravnatelja.
Ja sam ti rekao da se riješiš tog smeća.
Neću.
Soboslikari dolaze prekosutra.
Ionako imamo digitalne karte, računala i projektore.
Tko se još uopće služi papirnatima? Treba more!
Nitko, ali lijepe su.
Ličenje neće puno pomoći.
Zid je vlažan iznad prozora.
Briga me, nisam zato došao. Slušaj!
Klári je trudna. -Zbilja?
Treba roditi u rujnu. -Super.
Ni ja nisam primijetio.
Od rujna preuzet ćeš i druge razrede.
Druge razrede? -Aha.
Jebemu.
Odlično! Jedan, dva, tri i...
- Dobro jutro, Balázs. - Jutro, profesore.
Dobro jutro, profesore.
Dobro jutro, Janka.
Donijela si je natrag?
Jesam. Nisam je uspjela dovršiti, ali svidjela mi se.
Jesi li pravila bilješke?
Nisam, samo... Ne.
Šteta.
Profesore, želim biti s vama.
Molim? -Želim biti s vama.
Nije me briga za razliku u godinama.
Ne može nas razdvojiti 19 godina.
Razdvajaju nas društvene norme
i to nije normalno! Jednostavno znam.
Osjećam se isto otkad sam vas ugledala prije četiri godine.
Nikad nisam ni prema kome imala takve osjećaje.
Ajme.
Znaš...
Hvala ti što si mi rekla. Poštujem tvoje osjećaje, Janka.
Ali ne radi se samo o razlici od 19 godina.
Nego? -Veza je odnos između dvoje ljudi.
Koliko shvaćam, ja bih trebao biti jedan od njih.
Ja imam ženu i dvoje djece.
Mi smo obitelj, znaš.
Možda... Nemojte me krivo shvatiti jer vas svi u školi vole,
ali to što imate obitelj...
Nisu bili na serenadi, maturalnoj večeri, priredbi...
Čemu? Ne vidim vezu.
Neki misle da ste gej, profesore.
Ja znam da niste.
Neka misle što žele. Nikad mi nije bilo važno.
Postoje nastavnici koji miješaju privatno i poslovno.
Ja nisam jedan od njih i ostajem pri tome. Posve.
Dobro, ali...
Nisam vam privlačna?
Ne.
Ne želim te povrijediti.
Ja tebe smatram pametnom, inteligentnom mladom djevojkom.
Ne mogu te gledati kao ženu.
Žao mi je.
Shvaćam.
U redu.
Tu sam, oprostite... -Zdravo.
Nisam mogao naći parking. -Nema frke.
Živcira me ovaj kurčev stativ.
Razgovarali smo, ali shvatio je da moramo pričekati tebe.
Je li uzrujan?
Nije, ali jebeno je vruće.
Dobar dan.
- Ja sam Jakab Maár. - Znači mi smo razgovarali.
Hvala što ste došli. -Kasnite.
Ispričavam se.
Dat ću vam savjet jer ste još vrlo mladi.
Kad kasnite,
ispričajte se, a zatim predstavite.
Ispričavam se, imate pravo. -Ja jesam star,
ali budalasto je misliti da moje vrijeme nije dragocjeno.
Znam i još jednom se ispričavam. Samo tren.
Da?
Zašto niste tražili financiranje? Mogli bismo razgovarati s Frigyesom.
Pa, to bih htio ovim dokumentarnim serijalom.
Zašto vam je to važno?
- Rekao sam vam preko telefona. - Ali sada razgovaramo oči u oči.
Shvaćam.
Predajem u gimnaziji Dsida.
Želim da đaci čuju priču nekoga tko je bio ondje.
Želim da nauče što doista... -U redu.
Sutra ćemo intervjuirati Jánosa Czinkotu.
Jancsija? -Da.
Jednom je posjetio našu školu. -Dobro, obavimo to.
Nalazimo se na trgu Széna.
Dolazite li često ovamo, gdje ste se borili protiv sovjetskih tenkova?
Ne. Već dugo živim u Gödu.
Ako vas zanimaju moja sjećanja, mogu vam reći
da se svega jasno sjećam.
Jeste li sudjelovali u ustanku 23. listopada 1956.
ili ste se kasnije pridružili prosvjednicima?
Pravo pitanje glasi
u kojem smo trenu našeg intelektualnog razvoja stigli
do trenutka kad smo rekli "ne".
- U tom slučaju... - Da. Oprostite, ali...
Važno je spomenuti
različite faze revolucije i ustanka.
Nije bio organiziran posve svjesno,
no bio je uspješan
dok sovjetske snage nisu napale Mađarsku.
Bilo bi dobro da nas upoznate s detaljima.
Ako vas to zanima...
Večerao sam knedle sa šljivama.
Sjećam se okusa.
To je bilo 23.?
24. listopada
nisam mogao spavati,
pa sam se pridružio junacima na trgu Széna.
24.? -Da.
Navečer 24.?
Dijete drago... Da!
Shvaćam. A zatim?
Zatim smo odgurali vagon s kolodvora Déli.
Koristili smo ga kao barikadu. I u tome sam sudjelovao.
Sve je to bilo 24.?
25.! Kako bi to bilo 24.?
Pucnjava u parlamentu, radio... Još nije bilo strategije.
Oprostite.
Koliko ja znam, baza na trgu Széna postavljena je 26.
Stvarno? Jesi li bio ondje?
Barikadu su, odnosno vagon, dogurali tek 27.
Ako si takav stručnjak za povijest, što hoćeš?
Samo želim shvatiti slijed. -Završili smo.
Stvarno si pretjerao! -Ispričavam se.
Molio si me da dođem ovamo!
Zatim zakasnio!
A sad mi pametuješ!
Nisam htio pametovati. Ispričavam se. -Jebi se!
Ispričavam se.
Završili smo?
Jesmo.
Tata?
Tata!
Zaboga!
Nešto se prolilo? -Dakako.
Žao mi je. -U redu je.
Sranje.
- Dobro je, samo voda. - Daj mi pet minuta, može?
Pusti me da radim pet minuta. -Evo.
Pustimo tatu na miru, radi.
Napisala si zadaću? -Jesam.
U redu.
Nitko drugi nije imao problema s njim i...
Mislim da je to i zbog mog oca. Ne znam.
U redu.
- Je li bilo u redu? - Izvrsno, doista.
- Isključila si? - Baš sam blesava.
UTORAK: ÁBEL U DIVLJINI
Bori je upravo izašao, ja sam iduća.
Nećeš mi ništa pričati?
- Što želiš da kažem? - Nešto da mi skreneš misli.
Dobro.
Imam nove cipele.
Mama mi ih je kupila prije nekoliko dana. Bez mene.
Izgledaju cool. -Grozne su.
Imam žuljeve na petama.
I izgledam kao odvjetnik u njima.
Odvjetnik?
Bojiš se da će te nekako doživljavati?
Da. Ne želim to.
Želim biti malo lice.
Što?
Stih iz jedne rap pjesme.
Janka Szabadi.
Sretno.
Ábel Trem.
Ábel!
Hvala.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Koja je tema?
Broj... Broj šest.
"Industrijska revolucija u suvremenom dobu."
Oprostite, ali ja...
Ne znam.
Siguran si, Ábel?
Jesi li siguran? -Mislim.
Želiš li odabrati drugu temu?
Da.
Izvoli,
ali u tom slučaju ne možeš dobiti ocjenu veću od trojke.
U redu?
Ábel...
Industrijska revolucija. Znaš ti to.
Broj tri.
Julije Cezar.
U redu. Sjedni i pripremi bilješke.
Hvala. -Hvala.
Janka Szabadi.
Moja je tema doba otkrića.
Doba otkrića odnosi se na razdoblje od 15. do 17. stoljeća.
Uvriježeno je vjerovanje
da je Kristofor Kolumbo prvi stigao na otok Hispaniolu
12. listopada 1492., no Portugalci su već...
Vlasnici plantaža na jugu odnosili su se prema crnoj djeci kao igračkama.
Izvrsno usmeno izlaganje. Izvrsno!
Kolega, bilo je izvrsno!
Ponosim se tobom, Janka.
Hvala ti na ovome iskustvu.
Nemoj plakati.
Bilo je divno, uistinu.
Ábel Trem!
Koju temu imaš?
Julije Cezar.
Neće ići?
Želiš li čašu vode?
Ábel...
Pogledaj me.
Samo se opusti.
Duboko udahni, smiri se i počni.
O kojem razdoblju govorimo?
Želiš li možda kartu?
Nešto nije u redu, Ábel?
Ábel...
Zašto nosiš značku s mađarskom zastavom?
Bok!
Bok, mama. -Da čujem!
Dobio sam peticu iz povijesti umjetnosti.
Četvorku iz mađarskog.
Ali povijest...
Da?
Jesi li prošao?
Nisam.
Ispričavam se, želite sjesti?
Ne treba, samo ti sjedni.
Vidim da si bio na maturi.
Barem još ima patriota.
Bok, tata.
Već si stigao.
Jesam.
Sine, objasni mi što je bilo.
Pao sam. -To znam.
Mama mi je rekla.
Nisi mi se javio. -Ni njoj.
Samo... Ona je posljednja koju...
To mi nije važno.
Možeš li mi objasniti što se dogodilo na ispitu iz povijesti?
Govori! Ili maca popapala jezik?
Pao si maturu!
Znaš tko padne maturu?
Prvo sam izvukao
industrijsku revoluciju.
Dobro, industrijska revolucija. I?
To je jedna od tema koju...
Nije da nisam znao, samo...
Malo sam se uplašio i...
Rekao sam da bih radije drugu temu.
Ali to je onda za trojku.
Sine, ti nisi normalan.
Upravo si samom sebi upropastio život.
Možda nisam trebao...
Sjedili su tamo ispred mene.
Uplašio sam se, ne budem li ništa znao...
Ne mogu vjerovati!
Koja je bila druga tema?
Druga industrijska revolucija ili koji kurac? -Ne...
Julije Cezar i...
"Julije Cezar i..." -I...
Ne sjećaš se čak ni pitanja, sine!
Lebdiš ovdje?
Čini se da ti nismo dovoljno popovali.
Znaš li tko je pao maturu u ovoj obitelji?
Nitko.
Stvarno to mislim. Nitko.
Čak i ona budala od tvog bratića nekako je položila.
Kakva sramota!
Pretpostavljam da ni o Juliju Cezaru nisi imao blagog pojma.
Ni to nisi znao?
Ni to nisi znao. -Da...
Jesam, ali... -Ali što?
Odlučio si postati smetlar? Samo izvoli.
Skupljaj smeće dok ne odapneš!
Nisi bio tamo, tata. -Nisam?
Prošao sam usmeni kao i svi u ovoj obitelji!
Ali nisi bio tamo, tata!
Šest mjeseci mi ne da mira.
Od one vaše svađe na roditeljskom!
Nikad mi se nije sviđao taj uštogljeni seronja.
Kakva je ovo glupost? -Nije glupost.
Dobro.
Julije Cezar. Hajde, što si rekao o Juliju Cezaru?
Ni riječi jer mi je onaj tip srao!
Jakab... On me mrzi. Nas mrzi.
- Uzeo me na pik. - Aha. Zato si pao.
Pao sam zbog ovoga, tata!
Zbog ovoga!
Vidio sam mu na faci,
"Evo sina onog glupog glasača Fidesza."
Smijao mi se zbog značke.
O čemu to govoriš?
Ostavio sam značku na sakou. -Sa zastavom?
Nisi bio tamo, tata.
Čak me pitao koji je to kurac.
Što te pitao?
Pitao me
zašto nosim značku sa zastavom.
Moram ići.
Na ispitu?
Što?
Pitao te to na ispitu? -Da.
Kako dovraga zaboraviš industrijsku revoluciju?
Bok. -Bok, mama.
Idem ja. -Čekaj malo. Tata me zvao.
Rekao mi je.
Pogledaj me.
Pogledaj me u oči!
Je li to istina?
Ono sa značkom?
Jest, moram ići.
Bok, ljudi!
Bok, ljudi. -Bok!
Bok, Ábel. Gdje si dovraga bio?
Kod kuće. Gdje je Janka?
Tamo negdje. -Naroljala se.
- Jesi li dobro? - Jesam, hvala.
Bok! -Bok.
Leži tamo.
Odnijela sam joj vode.
Nije popila, pa ne znam... -Hvala.
Janka.
Kako si? -Dobro.
Janka...
Ja te volim.
Osjećaš se bolje sada? -Aha.
Baš šteta da ne ideš na faks.
Da.
Kad je idući rok?
Nemam pojma.
Nisi ni pogledao?
Glupo je što nisi ni zinuo.
Znam.
Što je najgluplje što si u životu napravila?
Najgluplje? Pojma nemam.
Máté me pozvao da hranimo galebove na Margaretinu mostu.
Najgluplje je što sam se zaljubila u Jakaba.
Sigurno je glupo.
Ne ideš?
Ne mogu, idem na festival sa sestrom.
A ti?
Na što misliš?
Najgluplja stvar. Ti si započeo temu.
Pa...
Ne znam.
Mislim da najgluplju stvar još nisam učinio.
Nisi učinio...
Idem gore.
Jako sam umorna.
Lijepo što si me opet dopratio kući.
I drugi put.
Bok.
Bok, budalo.
UTORAK: JAKABOVE ŠUTNJE
Jakab! Zaspali smo.
Pas mater.
Djeco! Probudite se!
Mama i tata su zaspali, morate se požuriti. Može?
Teó! Jojó!
Požurite se. Pišanje, kakanje, zubi.
Jakabe, daj mi maslac i salamu.
Ubacit ću u petu, ali još nisam otvorio oči.
Ostaviš mi auto kod škole?
Nema maslaca.
Kupila sam jučer. Na srednjoj polici.
Tu je. -Znaš gdje ga držimo.
Možeš? -Što? Ostaviti auto?
Teó, nisi valjda još u krevetu!
Ajme.
Danas je matura.
Trebam prokleto odijelo.
Kakam. -Oprosti, nisam znala.
Opet si ulila previše vode.
Nisi mi odgovorila.
Dobro, ostavit ću ti auto.
Samo uzmi ključ. Ne želim ulaziti.
Još je unutra?
Puknut će mi mjehur.
Pišaj u kadu.
Teó, hajde. Nemamo vremena!
Operi zube. Jako kasnimo.
Imam prijam u 18, ne mogu stići kući prije 19.
Koliko je sati?
Oprostite što kasnim.
Dobro jutro.
Márta.
Oprosti, dobro jutro.
U redu je. -Marci, žao mi je.
Drago mi je što si nam se pridružio.
Krenimo!
Máté, ispričavam se.
Oprosti, možeš početi.
Govorit ću o blokovskoj podjeli.
Htio bih krenuti od uzroka. Nakon 1945.
i završetka Drugog svjetskog rata, nastao je blokovski svjetski poredak.
Europa je podijeljena.
Jedan je dio pripao SSSR-u, drugi SAD-u.
Bilo je to ekonomski, ograničiti broj Židova...
Židovi nisu mogli biti članovi stranke.
1941. ukinuto je pravo na miješane brakove.
Mnogi mislioci zapitali su se što bi bilo dobro za društvo.
Tako je nastao niz političkih ideologija.
Možda je najveća liberalizam koji...
Temelji se na slobodi
i ravnopravnosti.
Umm...
Između 15. i 19. stoljeća
oko 20 milijuna Afroamerikanaca transportirano je u Ameriku.
Uvjeti su bili nehumani,
no vlasnici plantaža...
Ako trebaš više vremena, još pet minuta radi na bilješkama.
Postoje evangelička i protestantska crkva
koje su se razvile iz katoličke u srednjem vijeku.
Najprije imamo Luthera...
Nijemac, katolički redovnik.
Otišao je u Rim, u Vatikan...
No ondje je izgubio vjeru
i zato je napisao...
Reci mi...
Nismo mogli pustiti tog malog?
Ne.
Još mogu promijeniti ocjenu. -Vidi, Marci...
Pokušali smo mu pomoći. Pitali ga što nije u redu, nije odgovorio.
Nije koristio izvore, ništa.
Kvari nam statistiku.
Bok. -Bok.
Ej!
Nisi opazio da sam stigla kući, zar ne?
Isključio sam se, oprosti.
Jedno pitanje, samo reda radi. Bi li opazio
da se naša djeca ganjaju nožem?
Ili da ti krv poprska laptop?
Pokušavam nešto izvući iz ovoga.
Hargitay je svima javio da ne razgovaraju sa mnom, pa...
Još jedno pitanje.
Još ti se sviđa moja guza?
Jesi li pijana?
Želim da nazoveš Tibora. -Zašto?
Jer mi je rekao:
"Dorka, srce, još imaš čvrstu guzu."
Stvarno je to rekao?
Od riječi do riječi. Kreten.
Razgovaraj s HR-om.
HR-om? Dobra fora.
Ili da nazovem Odjel za poroke?
I psihologa.
Hodao je sa ženom iz HR-a godinu dana.
Trebala bi razgovarati s nekim.
Ti bi trebao, moj mili Jakabe Maáru.
Trebao bi nazvati tog uštogljenog seronju i reći mu:
"Slušaj 'vamo, Tibore. Dobit ćeš po tintari
ako i pomisliš na nešto prosto s mojom ženom."
Ajme.
Stvarno to želiš?
Malčice.
Inače...
'56.?
Rusi pucaju na male mađarske revolucionare?
Kako misliš da ćeš sada dobiti sredstva za to?
Vidi!
Sad će Dudu. Dođite, djeco!
KAD GYÖRGYJEV UTORAK ODE K VRAGU
Već imaš ugovor, odlično.
Ja te zaposlim,
školujem, svemu naučim, a ti zbrišeš kad krenu sranja.
Super! Reci mi u čemu je tvoj problem.
U svemu.
To su gluposti, sinko.
Sloboda. To je tvoj problem.
Znao sam da nećete shvatiti. Znate...
Želim napredovati. Imati osjećaj da ovo nekamo vodi.
Onda idi nekamo. Ne znam...
Idi u Dansku!
Hajdemo svi u Dansku. Svi Mađari ravno u Dansku.
A kad nam tamo dojadi, spakiramo se
i odemo u Ameriku!
Kad nam tamo dojadi, na Madagaskar. Pa na Mars!
Prije šest godina kad si došao u moj ured, rekoh sebi:
"Evo predanog klinca. On ima muda."
Uvijek trebamo nekoga koga ćemo mrziti. Migrante, gejeve, nastavnike.
Ili Viktora Orbána i njegove kompanjone.
Zaljubljen si u Fruzsi, zato želiš ići u Dansku.
Ne! Ne odlazim zato nego...
Dojadilo m je sve ovo!
Znaš, Balázs...
Moj otac je htio biti arhitekt.
No dobio je otkaz.
Bio je plemićkog podrijetla, zato.
Zbog svoje povijesti.
Zatim je stigla 1956. Mogao je otići.
Ali ostao je ovdje.
Odlazak bi bio poput poraza.
Dobio je obitelj, nas.
Zatim je radio po gradilištima. S diplomom!
Nosio je mort.
Gradio je socijalizam golim rukama.
Iako tada još nisi bio rođen, gradio ga je za tebe, budalo.
Kasnije je radio na obnovi Mosta slobode.
Možda nikad ne saznamo istinu.
Navodno je popio previše i pao.
Umro je tijekom obnove Mosta slobode.
Otad...
Ponosim se njime jer je ostao ovdje.
Stoga kad mi neki hipster spomene Dansku...
Sjetim se svog oca.
Ima li informacija?
Dobro, pričekat ćemo.
Bok.
Razumijem.
Razumijem, g. Gyuri, ali...
Istovremeno
moja majka
spašava živote za smiješnu plaću.
Da je ona otišla van, ili ja, triput bismo više zarađivali.
Radi se znači o novcu! Želiš li povišicu?
Ne želim povišicu! Želim otići!
Neće mi biti lako
ostaviti majku.
Dakle? Je li izašao?
Kako je prošao? Reci mi!
Reci mi već jednom!
Pao je?
Dobro, razgovarat ćemo kad dođem kući.
Koji kurac ne valja?
Tata?
Već si doma?
Tlak je savršen.
Lezite, molim vas.
Moje cipele.
Ne morate se izuvati.
Samo raskopčajte košulju.
Čujem kliktanje.
Osjećam pritisak
ovdje niže
i ne mogu disati.
A vrtoglavica...
Ali sada ste dobro?
Jesam.
Imam jaku glavobolju.
Mali je pao.
Ábel?
Povijest.
Taj profesor povijesti... Pričao sam vam o njemu.
U najmanju je ruku...
Kreten.
Pravi kreten.
Predaje im holokaust od A do Ž.
Gledali su "Saulovog sina" i posjetili "Kuću terora".
Mislim stvarno...
Nikad vam nisam pričao o njemu?
Išli su u "Kuću terora" na izložbu o holokaustu.
Cijelu su je pogledali.
Ali žrtve komunizma nije stigao obraditi.
"Tih 40 godina nije toliko važno."
Pogledali su film iz 60-ih, poslušali neku punk-pjesmu
i to je sve.
Stvarno...
Sigurno sam vam pričao o tom tipu.
Posvađao sam se s njim na roditeljskom.
- Uvijek ima nešto reći. - Onaj koji predaje u Dsidi?
Da. -Pa...
Pomisao da takav...
Sigurno neki mladi liberal.
Ima jedva 40.
Ali ovo je najvažnije.
Moj mali je nosio značku sa zastavom...
Značku sa zastavom?
Ostala je na sakou.
Rekao mi je da je zato pao.
Gnjavio ga je zbog toga.
Znam da Ábel nije odličan đak, ali glup nije.
Čak ga je pitao što će mu ta značka.
"Što će mu?"
I sebi ću izmjeriti tlak.
Malo budite tiho, Gyuri.
Čitao sam intervju s jednim muzičarem.
Reče: "Volim ovu zemlju."
Mamicu im jebem.
Više ne smiješ reći "domovina".
To je postala sramota.
Svakodnevno nas blate.
Belgijanci.
Nijemci, Francuzi.
Nazivaju nas nacistima,
komunistima, kako god im se sprdne.
Mađari...
Samo...
Što će sada biti s malim?
- Dobra večer. - Dobra večer.
Ili dobar dan.
Ulica Ignáca Töröka 9, molim.
Hvala lijepa.
Doviđenja, doktore.
Zdravo. -Bok.
Oprostite što smetam, ja sam Erika Hajnal.
- Anna Aulich. - Drago mi je.
Malo me sram.
Ja sam vaša susjeda, živim ispod i čula sam...
Zidovi su tako tanki?
Ne, prozor je bio otvoren.
Znate, ona rupa. -Svjetlarnik.
ERIKA - ČETVRTAK
Ja sam Erika Hajnal. Pišem za Mađarske dane.
Možda zvuči neobično,
ali dobila sam vaš broj od vaše frizerke.
Da, prekjučer ste imali jednog putnika
koji vam je pričao o jednom maturantu.
Dečku sa značkom sa zastavom? -Da.
Znate li tko vam je to pričao?
Tko ste vi ono?
Erika Hajnal, radim za Mađarske dane.
Pišete članak o tome? Ne želim da me spominjete.
Nipošto.
Pišem članak, ali ovo je privatan razgovor.
Nije intervju.
Shvaćam.
Mislim da mi je to pričao doktor.
Pokupio sam ga u Újpestu u ulici Király.
To se dogodilo sinu jednog njegovog pacijenta.
Možda.
Puno hvala.
Oprostite na smetnji.
U redu je. -Ugodan dan.
Doviđenja. -Doviđenja.
Trebam informacije o dečku
koji je nosio značku sa zastavom na maturi. Znate li...
Super, to ste vi.
Mađarski dani.
Da, hvala. Dajemo sve od sebe.
Jedan članak.
Možete li mi ponoviti njegovo ime?
György Trem. A sin?
Ábel.
Bok, Sándore!
Znam da danas imamo sastanak, ali naišla sam na dobru priču i...
Da.
Halo.
Umm...
Dobra je. Slušaj, trenutačno sam zauzeta,
ispričat ću ti kasnije na otkrivanju kipa.
Memorijalne ploče, dobro.
Vidimo se u 15 sati, da.
Ima li koga?
Dobar dan. -Dobar dan.
Ne znam jesam li na pravom mjestu,
možda mi možete pomoći.
Pohađa li ovu školu Ábel Trem?
Vi ste iz policije?
Ne, ne, nisam. Ne!
Želim napisati članak o maturi.
A tako.
Hvala vam na interesu.
Stvar je u tome da se u ovakvim slučajevima
očitujemo samo pisanim putom
jer također
moramo tražiti dopuštenje središnjeg ureda.
Kakvog središnjeg ureda?
Ureda za školstvo.
Evo ravnatelja, obratite se njemu.
Dobar dan. -Dobar dan. Izvolite.
Ovo je novinarka.
Želi pisati o maturi.
Nažalost, ne možemo dati izjavu bez odobrenja.
Nisam to znala.
Svaka izjava našeg osoblja mora se odobriti.
Za koga pišete? -Mađarski dani.
"Mađarski dani."
Želim pisati o Ábelu Tremu. -Zašto?
Pišite radije kako smo obnovili dvoranu.
Nosio je značku sa zastavom.
Molim? -Da.
Koliko sam shvatila, zato je pao maturu.
Budalaština.
Rekao sam, ne mogu dati izjavu i nisam bio ondje, pa...
Niste ovo snimali? Mobitelom? -Nisam.
Ovo je privatni i neslužbeni razgovor.
Budete li ga htjeli iskoristiti, morat ću...
Nemojte ga koristiti, dobro? -Da.
Oprostite na smetnji. -Žurim.
Hvala, doviđenja!
- Jako mi je žao. - Hvala vam. Tako je, kako je.
Halo? Ábel, ja sam Erika Hajnal.
Radim kao novinarka i htjela bih te pitati ako...
Loš trenutak?
Bok, Sándore.
Propustila sam sastanak.
Oprosti.
Čuj, da sam htjela lagati, javila bih da sam bolesna!
Jedan učenik je pao maturu u gimnaziji Jenő Dsida
jer je nosio značku sa zastavom!
Što ti znači "I"? To ti nije dovoljno?
Moramo objaviti sada, sad se polaže matura.
Večeras ili sutra ujutro.
Halo? G. Maár,
ja sam novinarka Erika Hajnal. Nezgodan trenutak?
Htjela bih objaviti članak o maturi iz povijesti Ábela Trema.
Ne želite ili ne možete?
Za Mađarske dane.
Znam da ne možete dati izjavu, ali važno je. Javnost ima pravo znati.
Zbog značke.
Razumijem i žao mi je.
Nazvat ću vas kasnije.
Ábel?
Zdravo. -Bok.
Ja sam Erika. Čuli smo se.
Ábel. -Hvala ti što si došao.
Oprosti što kasnim, usran dan.
Nema frke.
Nisi dugo čekao? -Nisam.
Onda super.
Daš mi pljugu? -Izvoli.
Što ćete? -Bok.
Meni kavu i čašu vode.
Ovdje nema pušenja.
Piše. Pepeljare su ondje.
- Oprosti, nisam vidjela. - Ne mogu vjerovati!
Hajdemo dok nas ne prebije.
Poneseš? -Ja nisam ni naručio.
Valjda ih to negdje uče. I kod mene se tako ponašaju.
Nevjerojatno. -Kod tebe?
Ja sam iz Cluja. -Fora.
Da.
Dobro...
Da vidimo...
Snimaš ovo? -Da, ali...
Nije to intervju.
Za slučaj da te želim citirati.
Da ne pogriješim. -U redu.
Najprije mi ispričaj o sebi.
Tko si, čime se baviš.
U redu.
Pa...
Zovem se Ábel Trem.
Imam 18 godina.
Ove sam godine polagao maturu, što znači da bih...
Kako je ostalo prošlo? Osim povijesti?
Dobro.
Dobio sam peticu iz mađarskog.
Super! -Ne, krivo.
Peticu iz povijesti umjetnosti. -I to je okej.
Četvorku iz mađarskog i trojku iz matematike.
To je super. Meni nikad nije išla matka.
Čestitam, to je super. -Hvala.
Znači, nosio si značku?
Da. -Zašto?
Pa...
Slučajno je ostala na sakou još od 15. ožujka.
Zaboravio sam je skinuti.
Gadno.
Što je gadno?
To što...
Moj otac je jednom dobio po glavi 15. ožujka.
Pljuščinu?
Da.
Ne sjećam se baš, bila sam jako mala kad mi je to pričao.
Nisam bila ondje.
Ali čitala sam se to često događalo i u Mađarskoj.
U socijalizmu. Sve u svemu, gadno.
Pričaj mi o tom profesoru.
Predmet: Nosio je značku sa zastavom Prima: sandor@magyarnapok.hu
Zdravo, Sándore!
U privitku je članak o dečku koji je nosio značku na maturi.
Jedva čekam tvoj odgovor. Pozdrav, Erika.
Reci mi zašto kašlješ.
Što se dogodilo?
Šutiš? Ups.
Pogodio sam u žicu?
Jesam? Da čujem.
Dobro! -Olakšaj dušu. Što se dogodilo?
Znači, mama ti je već rekla.
Jest, ali želim čuti od tebe.
Da, počela sam pušiti.
Ali zašto?
Znam da nema glupljeg pitanja, ali zašto?
Zato.
Koja korist?
Uništava glas, kožu, pluća...
Slabi imunitet. Da nastavim?
Dobro! Neću vječito pušiti, ali trenutačno...
Trenutak, zove moj...
Stišat ću malo zvuk.
Halo? Bok!
Bok, Erika! -Bok, Sándore. Dakle?
Članak je odličan, čestitam!
Stvarno? Sviđa ti se?
Ide na sutrašnju naslovnicu.
Kao glavna priča.
To je odlično.
Je li dobar ili nešto nedostaje?
Moramo ga razraditi.
Trebam naslov i...
Treba ga malo urediti.
Ali sve u svemu, jako je dobar.
Ako ja trebam nešto, rado ću...
Ja ću, imam ga ispred sebe.
Ti slobodno idi spavati.
Sigurno? -U redu je ovako.
Dobro, bok.
Vidimo se sutra. -Hvala puno.
Sutra ujutro. Lako noć!
Laku noć, bok!
Bok!
Jesam li dobro čuo?
Jesi.
Čestitam, kćeri.
Ali to ne znači da smiješ pušiti.
Dobro, dobro. -Čestitam!
Hvala ti!
PETAK
Bok, Erika.
Čuj...
Ovdje Ábel. -Zdravo, Ábel.
Čuj...
- Vidio sam članak i... - Ima nekih tipfelera?
Ne, ne, ne, samo... -Da...
Naslov je oštar.
Smislio ga je urednik.
Urednik?
Da, ja nisam mogla... Da.
Ne može se promijeniti? -Ne.
On određuje naslov, nas se ništa ne pita.
Budimpeštanski đak pao maturu iz povijesti
zbog značke sa zastavom, pišu Mađarski dani.
Prema novinama, jedan učenik gimnazije Jenő Dsida
polagao je maturu noseći značku sa zastavom na sakou.
Nastavnik ga je pitao za nju,
a ispitna komisija ga je srušila.
Zatim se obratio Mađarskim danima.
Zasad ni škola ni nastavnik nisu dali izjavu.
Kako se dovraga to moglo dogoditi, Jakabe?
Smiješ se? Ti se to jebeno smiješ? Nemoj!
Blage veze nemaš!
Ja sam taj koji mora razgovarati s ocem od malog!
Ja moram razgovarati s njim. Ja sam taj koji će dobivati poruke od...
Znaš odakle će mi sada slati poruke? Jasno da znaš!
Nećeš se smijati kad te potiho otpuste.
Neće ti biti komično. Tada se nećeš smijati.
Neće biti smiješno, zar ne?
- Bože mili, Marci! - Ne zovi me "Marci"!
Prestani s Marcijem, majku mu!
Mali je zaboravio skinuti značku.
Nije to bila politička ni desničarska poruka.
Piše u tom članku.
Moramo dati izjavu. -O čemu?
Izjavu o...
Nemam vražjeg pojma! Možda tvoju službenu ispriku!
Anikó! Anikó! Proba zbora?
Proba u lipnju? Za rujan?
Anikó! Anikó! Ma daj!
Ne mogu vjerovati.
Márta!
Bila si ondje. Ispričaj nam što se dogodilo.
Da, da... Pa...
Osjećam vašu energiju, ravnatelju.
Napada me. Osjećam.
Svjesna sam težine situacije.
No činjenica jest...
Učenik je nosio značku.
I učenik...
On stvarno...
Šutio je.
Uništit će nas.
A ja sam htio
novu stolariju.
Spremište za bicikle!
Izlet u Kaiserslautern.
Valjda nisam normalan.
Daj, sutra nikoga neće biti briga za to.
Što mislite o znački na maturi?
Žalosti me kad se naše nacionalno obilježje omalovažava.
Volim javno isticati
da sam Mađar.
15. ožujka sjećamo se Mađarske revolucije 1848.
Strašno je kažnjavati zbog toga.
Kao da su mu otrgli križ s vrata.
Nakon što su se tako ponijeli prema njemu...
Pitam se hoće li ih tužiti.
Mogao bi ili bi trebao.
Osjećam nacionalno jedinstvo.
Ne želim i ne mogu to skrivati.
To za mene znači ta značka.
Riječ je o našoj zemlji i naciji.
Idealno bi bilo da se politika ne petlja u obrazovanje,
ali to je očito neizbježno.
Nisu svi nastavnici dobri.
Svoje mlade moramo učiti patriotizmu.
I vjeri.
Patriotizam je ključan za razumijevanje podrijetla.
Našu nacionalnu značku,
ironično, upravo druga strana provlači kroz blato.
Mislim da nas značka ne čini pravim Mađarom ili patriotom.
Nosila sam je u školi, ali više ne.
Stavim je 15. ožujka i ponosim se njome.
Inače je ne nosim jer mislim da je patriotizam negdje u nama.
SUBOTA
Sjednimo u sjenu, Gyuri.
Ondje je.
Gdje? -Ondje.
Ali sve je u sjeni!
Hoćeš sunce ili sjenu? Koje?
Daj, tata. Došla sam uživati na plaži. Bude li sunca, sunčat ću se,
ali trebam i sjenu.
Sunce ili sjena, nije toliko komplicirano!
Provjerila sam. Bit će sunca od 11.25.
Dobro, sunce stiže u 11.25.
- Trebali smo ponijeti suncobran... - Kilometrima smo od vražjeg bazena!
- Dobro, onda ovdje. - Ne uzrujavaj se, draga.
Plivao sam i razmišljao o onome što mi je ravnatelj rekao.
U slučaju posebnih okolnosti, poput bolesti...
Prekini, Gyuri!
Matura se može ponoviti.
On uopće ne sluša.
Zašto? Što radi?
Traži mrtve bubamare.
Nisu mrtve, samo se pretvaraju.
Obrambeni mehanizam.
Oprostite...
Bok, ljudi.
Ne želim smetati...
Samo vam želim reći da...
Uz vas smo!
Oprostite, poznajemo li se?
Ja sam otac Gábora Maklárya iz gimnazije.
Ábel ga zna iz škole.
Gábor Makláry...
Pokrij uši.
Samo sam vam htio reći...
Neka odjebu odavde!
Mi smo Mađari, zar ne?
Što u tome ne valja?
Doviđenja.
Halo?
Da, ja sam.
Da?
Molim? Oprostite, ne čujem vas. Kakav ured?
Stvarno?
Pa...
Da... Da!
Hvala puno.
Nevjerojatno. Nemam riječi.
Da, imam diplomu.
Aha.
Odlično!
Hvala vam od srca.
Bok, Janka.
Bok.
Kako je bilo na festivalu?
Ábel, što se događa?
Što?
Što si umišljaš?
Kako to misliš?
Znaš li što si učinio?
Kakvo je to sranje da te Jakab zajebavao jer nisi znao ni zucnuti?
Ha?
Sve je ovdje, na jebenoj stranici!
"Budimpeštanski đak pao maturu iz povijesti zbog značke sa zastavom."
Koji kurac?
- Zajebavao me. - Zbog te značke?
I zato.
Odakle ti te pizdarije?
Jakab ti je htio pomoći jer je vidio da si kreten.
Oprosti, ali to je istina. Nisi učio, dobro.
Radi što želiš, zaboli me, ali što ti je on učinio?
Ništa ti nije napravio, ima malu djecu i sad ćeš mu srediti otkaz?
Kako možeš? -Taj kreten stalno je srao po mojem ocu.
Kako srao? -Zvao ga je glupim pristašom Fidesza.
Bio je ciničan. -Što je rekao?
Pričao je meni iza leđa.
Ništa mi se nije usudio reći u facu, ali čuo sam.
Što je rekao? Da je svaki glasač Fidesza budala?
Jebote! Ne glumi sveticu.
- Znam što misliš o mojem ocu. - Zašto je važno što ja mislim?
Nije jebeno važno što ja mislim. Zanima me
- zašto moraš uništiti tog jadnog... - Jebeno si zaljubljena u Jakaba!
Čak i u snu oči ti titraju
jer misliš na tog bradatog seronju.
Što to tebe briga? -Kako to misliš?
Misliš da ja nemam ništa s tim? -Nemaš.
Stalo mi je do tebe. On ima 40 godina. -Nema ti što biti stalo!
Zašto mi ne bi bilo stalo?
Ne želim imati posla s takvom osobom. -Baš.
Puno sam se puta brinuo za tebe. -Ma boli me briga!
Da mene nije bilo, netko bi te poševio.
Radije bih da me siluju nego da mi prijatelj bude podli govnar.
Ozbiljno?
Mrtvo ozbiljno.
Ako ne kažeš istinu, reći ću da te ne poznajem.
Bok. -Bok.
Djeca? -Spavaju.
Kako to?
Umorila su se.
Gdje ste bili?
Znaš gdje?
Vjerojatno na igralištu.
Zašto mi nisi rekao da je taj mali pao maturu?
Tko? Ábel Trem?
Ma daj. Nikad me ne pitaš o poslu. -Molim?
Nisam tako mislio. Ne govorim o poslu.
Ali da, događa se.
Neki padnu. U 11 godina možda dvoje.
Sjedni već jednom.
Ne želiš ići?
Kad se djeca probude. Već sam sve spakirala.
Majica mi je mokra.
Pa?
Stvarno nije ni beknuo?
Ne mogu vjerovati, i ti me zajebavaš s tim.
Tko te zajebava?
Nitko. Moj život je laganica.
Dobit ću otkaz.
Elemér Hargitay me želi uništiti. Ali ne, nitko me ne zajebava.
Kome uopće treba mojih 188.000 forinta plaće?
Snaći ćemo se. -Baš.
Mária će nam pomoć. Ili moja mama. -Ne, ne, ne!
Nitko nam neće pomoći! Ja neću ovo podnositi.
Jakabe, koliko toga u članku je istina?
Koliko? Isto koliko i u državnim medijima,
vladinim konferencijama za novinare Ili Orbánovim govorima!
Zašto si ga pitao za značku?
Zašto? Da je nosio kapu, isto bih ga pitao!
Ne bih jedino da smo u sinagogi!
Ili da pada snijeg! Imao bih pravo pitati
- "Kakvo je to jebeno vrijeme?" - Ne deri se, probudit ćeš djecu.
Nisam ga provocirao. Pitaš kad ti nešto nije jasno
ili kad je neobično!
Ali nema šanse da bi tvoje pitanje moglo nekoga povrijediti.
Što želiš reći?
Kurca ne vidiš zbog tog svog ega!
Dobro.
Želim živjeti u svijetu u kojem se može postaviti takvo pitanje,
a da se nitko ne uvrijedi.
Ali ne živimo u takvom svijetu!
To je tvoj unutarnji svijet! Tvoj zatvoreni svijet!
Njemu nitko nema pristup.
Čak ni mi!
Znaš li koliko je ovo ponižavajuće?
Znaš li?
Jedanaest godina!
Toliko sam učenika imao u 11 godina.
Moj razred! Moja djeca!
Sada svi misle da sam govno.
Vretence...
Igralište.
Molim? -Bili su na igralištu Vretence.
U Vérmezu?
Trčao sam blizu.
Znam. Vidjela sam te.
Vidjela si me? Zašto me nisi nazvala?
Imao sam mobitel.
Ne znam.
Samo sam sjedila ondje.
Vidjela te kako trčiš.
Nisi bio daleko.
Otprilike tako.
Ovdje sam.
Ne, nisi.
Ti samo postavljaš pitanja!
Sva tvoja pitanja bole jer znače da nisi ovdje.
"Djeca?"
"Spavaju?"
"Od čega su umorna?"
"Ne želiš ići?"
"Ima li nečega za jelo?"
"Gdje je maslac?"
Ne znaš koje dijete ide u glazbenu, koje na plivanje!
Jer ne vidiš dalje od svoje jebene mržnje i ogorčenosti!
I da, možda je maloga tvoje pitanje povrijedilo!
Dobra večer. Trebam Ábela.
Dobra večer. Još ga nema.
Dobra večer, gospodine. -Dobra večer.
Traži Ábela.
Nije jedini.
Dobra večer. Jeste li ga pokušali nazvati?
Nemam broj. Dobio sam vašu adresu od tajnice.
Samo želim razgovarati s njim.
Trenutak, pogledat ću.
06 30 294 22 17.
Katkad ne znam ni svoj broj, svi ti PIN-ovi i brojevi...
Nekoć sam sve znao napamet.
Valjda je isto s datumima.
Oprostite, nisam slušao.
Uđite.
Ne želim vam smetati. -Dajte uđite.
Možete nazvati Ábela iz njegove sobe.
Želite li nešto popiti? -Hvala, ne bih.
Ne javlja se.
Uđite!
- Ne želim vam smetati, kasno je. - Samo sjednite, pričekajte ga ovdje!
- Stiže svakog časa. - Ne tjeram vas.
Uzmite štrudlu. Domaća je.
Izut ću se. -Nemojte!
Ne! Htio sam danas počistiti, ali nisam stigao.
Sve je ionako prljavo.
Prljavo? Samo reci da živimo u svinjcu.
Jucika! Počistio sam prije tri dana.
Recite vi meni...
Tko mislite da čisti stan?
Ne morate odgovoriti, očito je.
Imate lijep stan.
Mnogo slika.
Naslijedili smo.
Pa...
Puno njih ne mogu podnijeti.
Ali kako smo ih naslijedili...
Poput one ondje...
A meni kaže da sramotim obitelj.
Nakon nekog vremena prestanete ih primjećivati.
Obično gledamo predmete koji su nam u ravnini s očima.
Isto je s kućama. Gledamo samo ono u ravnini s očima.
Sigurno nećete ništa popiti?
Možda kavu...
Odmah ću.
Dosta je kasno, ali...
Ábel će polagati ispit.
Maturu? -Da.
Mislite ponovno? -Ne, ne.
Ured za školstvo odučio je da se radi o posebnim okolnostima.
Polagat će ponovno.
Naredili su da ispit bude otvoren. Uvijek su otvoreni,
ali nitko nikad ne dođe.
Ne mogu vjerovati.
Upravo me zvao ravnatelj.
Ravnatelj, pa jasno.
Drago nam je da Ábel može na fakultet.
Naposljetku, u današnje vrijeme napredovati bez...
Postoji li išta što vam u ovoj državi ne može proći?
Ozbiljno pitam, g. Trem.
Postoji li išta što vam u ovoj državi ne može proći?
Možete ga pričekati vani ako želite.
To je tako nepravedno.
Znate da je nepravedno.
Ono što se dogodilo na maturi bilo je nepravedno.
Neka svi ponovno polažu. To bi bilo fer.
Vi ne želite da Ábel studira?
Predavao sam mu. Ja znam što on zna.
Ispitivao sam ga usmeno, pisao je ispite.
Znači, pao je jer ste mu vi predavali?
Ne. Pao je jer sam ugledao onu značku
i rekoh, tu povlačim crtu.
Ne laprdajte. -Ili sam možda loš nastavnik.
Polagat će, kraj piče. -Laprdam...
Laprdam...
Nije vam rekao? -Što?
Kako sam s mržnjom gledao u značku ili što su već napisali.
Da, rekao nam je. -Je li?
Znate kako sam je gledao? Jednako kao i ovih 11 godina.
- Zašto mislite da mi bode oči? - Je li ovo nužno?
Je li? -Jest!
Čitam ja novine koje vi nazivate "nezavisnima".
Tlak mi dižu. -Za razliku od vaše propagande koja...
Za vas to nisu vijesti, znam!
Više sliče satiri.
Međutim...
Možemo se složiti oko jednog.
Zasmetala vam je značka na Ábelovu sako, zar ne?
Ostavio ju je.
Prošlo je gotovo
dvadeset godina.
Da!
- Kad sam imao 18, vaš premijer... - Sviđalo se to vama ili ne, i vaš je.
Moj nije. -Dobro, imate pravo.
Imate pravo, nije vaš. Uzmite si Ferenca Gyurcsányja!
- I druge budale! - Mogu li dovršiti?
- To bi bilo dobro. - Oprostite, mogu li dovršiti?
Tijekom tih demokratskih izbora
vaš premijer i Fideszovi glasači
isticali su se noseći značku sa zastavom.
To vas znači muči! Vi je očito niste stavili.
Nisam, nosim je samo 15. ožujka.
Veličanstveno. Što hoćete od mene?
Ne smeta mi da je ljudi nose, ali reći ću vam jedno.
Nitko nije ovu zemlju tako brzo bacio na koljena.
Što bi bilo da je vi stavite? Zamislimo to.
Što bi bilo? Vi niste glasač Fidesza, dobro.
Recimo da su izbori i stavite je.
Što vam prođe glavom kad vidite tu značku?
Želite da odgovorim?
Ali recite mi što stvarno mislite.
Zašto?
- Mislite da lažem? - Nisam tako mislio.
Što ste onda mislili?
- Izvrćete moje riječi. - Ne izvrćem. -Izvrćete.
Jedino što vi znate je laprdati!
Laprdamo kad se događa nešto nepravedno. -Da, zemlja ortaka.
- Ne spominjite zemlju! - Zašto? Svugdje je isto.
Jedan poziv i stvar riješena!
Mislite da sam nekoga zvao?
Znam da ste stalno zivkali Marcija!
Ravnatelja? -Da.
Jesam, jednom. Što to vama objašnjavam?
Znate što? Jesam obavio neke pozive!
Zvao sam Viktora Orbána osobno!
"Viktore, moj mali je pao povijest. Što sad?"
Vjerujem da ste ga zvali.
Na neki način jeste.
Jesam li ja imao priliku iznijeti svoju stranu priče?
Znate li da ja ne mogu nazvati novinare?
Značka...
Ábel, veliki patriot.
- Mislite da moj sin nije patriot? - Zašto? Što je patriot? Za vas?
Ponosim se svojom domovinom jednako koliko i svojom obitelji!
Čime se vi ponosite?
Ta vječita paranoja!
Vaš je sin godinama prepisivao od kolegice.
Je li? Onda...
Vi ste krivi! Da ste opazili i srušili ga...
Prepisivao je od riječi do riječi!
Dobro, pao je. Dva su objašnjenja.
Preglup je za povijest ili ste ga uzeli na pik
jer sam vas naribao na onom roditeljskom sastanku.
Na roditeljskom sastanku? -Da.
Otad mislite da sam neki veliki antisemit!
- Nikad to nisam rekao. - Nazivate Orbána diktatorom!
Jesam li to rekao na nastavi?
Sve koji ne razmišljaju kao vi nazivate fašistima!
Koga sam nazvao fašistom?
Kako možete živjeti u tolikoj mržnji? -To je pitanje vjere...
Kako ustajete ujutro i dišete s toliko mržnje?
- ... ali toliko ste daleko... - Kako živite u tolikoj mržnji?
- Ne zatvaraj prozore! - Zašto on još nema rak?
- Možete li prestati? - Koji se vrag događa?
Ja moram zatvarati prozore dok ovaj liberalni retard urla na mene?
U mojoj smo kući. -Bolje idite.
Nešto mi je promaknulo?
Ja se ponosim poštenjem.
- No vi se zapitajte. - Znam ja te govore...
Ništa ne dovodite u pitanje, samo kopate po starim ranama.
Puni ste samo i jedino mržnje!
Ali vi niste?
Kad ste prihvatili da Ábel nosi značku?
Ostala je slučajno! -Nije važno!
Nije važno, dobro.
Gdje mi je pamet bila? Razgovarati s orbánovcem.
Onda pitajte Georgea Sorosa za koga da idući put glasate!
Nazvat ću ga. Imate broj?
Postoje dvije vrste ljudi, patrioti i izdajice!
Zaboravili ste treće, kretene!
Tako je! Kreteni!
Jedan upravo silazi!
Ábel?
Gdje si bio?
Mama i ja smo se zabrinuli.
Nisi nam se javio.
Ravnatelj je danas zvao.
Možeš opet polagati.
Kako to?
Ovo su posebne okolnosti.
Možeš opet polagati povijest.
Kad?
Prekosutra. U utorak.
Uzmi bilješke i naštrebaj sve o industrijskoj revoluciji.
Moraš dobiti peticu.
Ne smiješ dobiti lošu ocjenu
nakon cijele te drame. Ispit će biti otvoren za novinare.
Ali tata...
Što?
Ja to ne mogu.
Molim?
Ja to ne mogu.
Zašto ne?
Sve si pročitao.
- Mama i ja ćemo ti pomoći. - Ja to ne mogu, tata!
Ne govori mi da ne možeš. Moraš!
Ništa ne znam. -Ne histeriziraj.
Uzmi bilješke i počni učiti.
Tata, zar ne razumiješ?
Zar ne razumiješ?
Ja ništa ne znam!
Pokušao sam, zbilja...
Čitao i ponavljao, sve prošao, ali jednostavno...
Neću proći. Ništa ne znam.
Ni tada ništa nisam znao.
Lagao si?
Samo...
Ništa ne mogu upamtiti.
Ništa mi ne ulazi u jebenu glavu.
Drugi mogu. -Ali ja ne!
Nije na jedno uho unutra, drugo van. Ništa ne upamtim.
Ne znam ni što je ovo. Zbilja!
- Kakvo je ovo sranje? - Dobro, Ábel. Prekini.
Tata, zar ne shvaćaš?
Ja sam glupi kreten!
Ništa ne znam!
Ništa ne ostaje u ovoj mojoj jebenoj glupoj glavi.
Ne znam što da radim s ovom svojom glupom glavom!
Moja glupa jebena glava! Ništa ne ulazi u moju glavu!
Glup sam! Ja sam glupi kreten!
Ja sam glupi kreten! Ništa ne mogu upamtiti!
Ništa! -Prestani, sine. Molim te.
Moja jebena glava...
Prestani, sine. Prestani.
Ja sam nitko i ništa, tata.
U NEDJELJU NIŠTA SE NIJE DOGODILO
Dobro jutro! Želim dvije stvari! Dovitljivost i preciznost!
PONEDJELJAK
Moramo ubaciti finese u izjavu za sljedeći tjedan.
Knjige, filmovi, izložbe.
Prošli tjedan objavili smo tekst
o premijerovih pet najdražih filmova. Oduševio je čitatelje.
Trebamo nešto takvo. Robi?
Pišeš govor za idući tjedan? Zašto sada?
Slušajte!
Želim jednu važnu stvar.
Želim da radimo kao tim, izvrstan tim.
Ne želim dosadne knjiške moljce nad tipkovnicama. Tim!
Ovo je Erika Hajnal, najnovija članica tima.
Sigurno ste pročitali njezin članak o znački.
Oni koji nisu, otpušteni su.
Zaplješćimo joj!
Erika je iz Transilvanije, pa ako želite rakiju ili dimljenu slaninu,
budite dobri s njom. Hvala vam i na posao.
Samo jedna stvar.
Nemamo pravila odijevanja,
ali ova je obuća prikladnija za trčanje po Margaretinom otoku.
Ne moraš trčati. Nitko te ne proganja.
Vjetar zavija u daljini Logor spava
Samo vatra gori
Gradi, gradi, izviđače Tu vatru
Tko zna kad ćemo Vidjeti ovakav prizor
Zvona crkve zvone Bim-bom-bim-bom
UTORAK
Dobro jutro, profesore.
Dobro jutro.
Žao mi je.
Molim vas!
Pomaknite se!
Ovo je ispit mature!
Dame i gospodo, mjesta.
Pomaknite se malo.
Gospodine, pomaknite se.
Pomaknite malo kameru.
Pomaknite se. Pomaknite se.
Gospođo, pomaknite se!
Hvala! Hvala!
Ábel.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Izvuci temu, molim te.
Reci nam broj teme.
Sedam.
"Prema svom znanju i izvorima,
objasni uzroke i tijek mongolskih osvajanja."
Lijepa tema.
Ábel, sjedni. Imaš 30 minuta za pripremu.
26. KOLOVOZA
Opa.
Koji vam je vrag?
Marš iz mog bazena!
Gadovi mali!
Nevjerojatno!
Brišimo!
Penjite se! -Drži!
Penji se!
Brzo!
Ovuda! Na jezero!
Hajde!
SVE JASNO
Za tatu
MEDIATRANSLATIONS