Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
OBJAŠNJENJE ZA SVE
Svi smo ovde?
Silazimo!
Ne viči!
Matura Abela Trema
Snimaš ovo? -Da, ali...
Nije to intervju.
Za slučaj da nešto zaboravim...
Prvo mi ispričaj o sebi.
Ko si, čime se baviš.
Dobro.
Zovem se Abel Trem.
Imam 18 godina.
I...
Maturirao bih ove godine...
U PONEDELJAK ABEL SHVATA DA JE ZALJUBLJEN
Zdravo.
Halo? -Tek si ustao?
Ne, već ranije.
Kad si počeo? Zvučiš pospano.
Učim već neko vreme.
Kako ti ide? -Dobro.
Imaš nešto za jelo u frižideru. Samo podgrej.
U redu.
Ljubim! -Ćao.
Rad o Drugom svetskom ratu
Balaton je okej. Mogli bismo ovog leta. Zajedno.
Boli tebe briga...
Nisi mi odgovorila.
Poludeću.
Šta učiš?
Kuvam pekmez. Samo tren.
Samo ponavljam.
Ćao, tata.
Šta se dogodilo s frižiderom?
Kako to misliš? -Cela kuhinja je poplavljena.
Jesi li ga ti isključio?
Jesam.
Odakle toliko vode?
Ne znam.
Ko onda zna?
Ti si ga isključio?
Jesam. -Zašto?
Pa...
Kapalo je. Već je curilo.
Opet ga uključi.
Evo.
Tako.
Možeš da ideš.
Tele.
Mogao bi da dobiješ peticu iz mađarskog?
Valjda.
- Ali znaš... - Ne! Nema ali!
Možemo li sada da pređemo na istoriju?
Čemu množina? Ko polaže maturu? Ti ili on?
Ima li pitanja o 21. veku?
Ima.
Izvoli.
Uzećemo svež hleb, tata.
Njemu treba sutra za užinu.
Misliš da će pojesti ceo tokom ispita?
Šta ću sa starim hlebom? -Zamotaj ga!
Dobro, onda ću ga ja pojesti.
Zaboravila sam šta sam htela da te pitam.
Već si pitala
ima li pitanja o 21. veku. -Sigurno.
Nisam tebe pitala.
Pa...
Ima jedno pitanje.
"Kako Evropski parlament funkcioniše u 21. veku?"
Dobro. Evo ga.
Ko je mađarski ministar finansija?
Varga. -Dva su!
Daj. -Mihali Varga.
Tako je, Misi Varga.
Onaj visoki, mršavi i zgodni s naočarama.
Nadam se da neću morati da ih prepoznajem.
Znaš li ko je bila Gvozdena ledi? Margaret Tačer?
Predsednica Engleske.
Ne, predsednik živi u Beloj kući.
Ona je bila britanska premijerka.
Nego, ko je predsednik SAD?
Bajden. -Tako je, ujka Bajden.
Ko je predsednik Francuske?
Emanuel Makron. -Tačno.
Sad jedno teško.
Fon der Lajen. -Ursula?
Predsednica Evropske komisije.
Dobro. -Dalje...
Kako se zove ona žena
koja je napisala onaj izveštaj o Mađarskoj? Najveći neprijatelj.
Kako se zove?
Koji izveštaj?
- Plava, kovrdžava... - Zove se kao tvoja mama.
Džudit...
Sar...
Sardžentini.
Tako je.
Još jedno teško. -Ne gnjavi ga.
Mnogo je teško. Ni ti nećeš znati.
Zdravo.
Spremam se da legnem. Mnogo sam umorna.
Kako je pekmez ispao?
Malo previše. -Misliš...
Misliš skuvala si previše?
Ništa ne znam, a sutra...
Veoma smešno.
Ne šalim se. -Ma naravno.
Janka, ti si najpametnija osoba koju znam.
A kako tebi ide?
Jesi li prošao simbolizam i industrijsku revoluciju?
Simbolizam sam više-manje ponovio.
- Industrijsku nisam. - Abele, daj! Ozbiljno!
Samo nauči tri stvari.
Ime, datum i događaj dovoljni su za dvojku.
Jakab te neće rušiti ako budeš znao te tri stvari.
Pokazaćeš mi pekmez? -Daj!
Molim te.
- Ne ide mi se sad u kuhinju. - Uključi Fejstajm.
Bože mili, grozno izgledam.
Nisi ?ina Lolobriđida. -Ko je to?
Pojma nemam.
To moj matori kaže kad se mama žali na izgled.
Zapisaću. Kako ono? ?ina Lolo...
Lolobriđida.
Jebote! Ne! Janka!
Moraš da učiš! Slušaj, Abele, idem.
Tri stvari, dobro?
Upamti tri stvari.
Ljubim!
Ćao.
U PONEDELJAK GIORGI RAZMIŠLJA O UTORKU
Noćna mora?
Ne sećam se.
Nisam siguran ni je li bio ružan san.
Jucika!
Treba li da probudimo malog?
Zašto? Koliko je sati? -7.40.
Ne treba. Ja se budim u to vreme.
Dobro jutro, oprostite što kasnim. -Dobro jutro.
- Ženo Berezi. - Giorgi Trem, dobar dan.
Može li da bude malo žuće? -Naravno.
Još malo...
Ne, to je previše.
Malo manje.
Tako!
Više-manje. Tako.
Birate boje. Već ste na tome?
Našli smo pravu boju. -Odlično.
Hteo bih da čujem par detalja o toj kući.
Kakva je to kuća? Kako je zamišljate?
Vrlo lepa kuća.
Ima lukove, oble linije i suvozide.
Krov je lagano zaobljen.
Ulazne stepenice od kamena.
Baza je od suvozida.
- Unutra je divan kamin. - Oprostite, koliki je budžet?
Sto miliona? -Da.
Levo od kamina
predivno drveno stepenište vodi nas
do prvog sprata.
Nadsvođeni izlaz na balkon
s troja staklena vrata.
Naravno, plafon u dnevnoj sobi je isto...
Oprostite, mogu li da vas prekinem?
Toliko ste određeni da se čini kao da ta kuća postoji.
Naravno!
Da.
Već ste videli takvu kuću? Sagrađena je?
Da. -Da.
Možete li da nam pokažete fotografiju?
Nemam je jer mi je na starom mobilnom, ali...
Mogao bih da vam pokažem
članak o njoj. Evo ga!
Je li ovo neka šala?
Ne, radio sam tamo.
Čisto sam bazen.
Zaljubio sam se u nju. -Šalite se?
Ne! Imam novca.
Nešto sam zaradio, nešto nasledio.
Divna kuća. Sanjam je.
Želite da vam sagradimo tačnu repliku kuće
ministra spoljnih poslova.
Tako je.
Mislim da je kuća g. Sijarta
izvan vašeg budžeta.
I ja mislim. Moje zemljište je manje.
Zato sam mislio...
Može li da bude manja?
Zdravo. -Šta ima?
Smiri se, mali uči. -Nadam se.
Upravo sam razgovarala s njim. -Dobro.
Ne brini. -Treba li nam nešto iz prodavnice?
Našao sam veoma dobar posao.
U kojoj firmi?
U Danskoj. -Danskoj?
Poludeću ovde.
Svi po restoranima i prodavnicama su bezobrazni.
Sve mrzimo. Moja mama je doktorka, a crnči kao rob.
Po tramvajima su sami ludaci... -Smiri se, Balaž.
- Sreo sam Fruži. Trudna je. - Sad mi je jasan tvoj ispad.
Nemamo vremena za ovo.
Ovo treba skenirati.
Šta?
Majko Isusova.
U materinu!
Koji je ovo kurac?
Ćao, tata.
Jesi li ti isključio frižider?
Nisam.
Sam se isključio?
Je li uopšte uključen?
Proveriću.
Uključen je. Sada.
Ovaj frižider je za otpad. -Baš!
Znaš li koliko košta? Kao da sebi možemo da priuštimo jedan mesečno.
Jesi li učio?
Jesam, ali još ću.
Abele, čekaj!
Doneo sam ti Turo Rudi.
Hvala.
Jebem mu!
Samo ti cvrči!
Puna si vode, a mi proleteri neka jedemo!
Ćao, Giuri! -Ćao.
Šta se to oseća?
Uključi aspirator.
Smrdeće cela zgrada.
Evo, jesam.
Kako je mali? Uči?
Nadam se. U svojoj je sobi.
Daj mi to. -Ne, ja ću!
Dobro, ja ću iseći paradajz. -Ne treba, sečem!
Dragi, sve hoćeš sam?
Idi u kupatilo i presvuci se.
Moram da prostrem veš. -Ne moraš!
Pržena jaja ne valjaju kad se ohlade.
Ćao, mama. -Ćao.
Kako ide? Dobro?
Ne znam.
Ko mnogo uči, tako se oseća, ali to je dobro.
U redu.
Nećeš doći u krevet?
Uživam u tišini.
Šta misliš da vide u ovom gradu?
Oni?
To su pristojni mali Norvežani koji su '70-ih
bili gori od bilo koje socijalističke države.
Šta misle?
Misle da smo Balkanci.
Komunisti.
Vozimo trabante.
Jeftina radna snaga, idioti.
Možda su tek stigli. Upravo sleteli.
Onda još nisu videli grad.
Zavidim im.
Doći će do kraja ulice Mezoli, skrenuti levo...
Nekoliko koraka do trga Gelert
i ugledaće osvetljeni Most slobode.
Ceo predivan grad.
Ako nam onaj idiot od gradonačelnika i to ne sjebe.
Baš sam htela da ti kažem kako se lepo izražavaš.
Ali ti u sve moraš da uvučeš politiku.
- Daj malo prestani. - Ali sve se svodi na to.
Uskoro će cele države pasti.
Država ne može da padne, Giorgi.
Leže na zemlji. One su zemlja.
Idem unutra.
Samo da preživimo sutra.
JEDAN OD JAKABOVIH PONEDELJAKA
Peti! Oprostite. Peti!
U redu je. -Izvinjavam se.
Dođi, Peti. Idemo kući.
Dorka!
Čekaj, čekaj!
Šta je?
Rekao sam ti da mi danas treba auto. -Jesi? Kad?
Danas imam intervju s Hargitarijem, rekao sam ti.
Pa?
Obećao sam Magisu da ću mu odvesti stvari.
Ko je Magis? -Snimatelj.
Stvarno mi treba auto.
Želiš da deca i ja izađemo iz auta i idemo autobusom?
Sranje, rekao sam ti. Razgovarali smo o tome.
Neću ni da se trudim.
Organizacija je za tebe špansko selo.
Joana će zakasniti. Teo već kasni.
Izvadiću te s druge strane.
Želiš da zakažem taksi? -Nemoj!
Kad završavaš s intervjuom? -Oko 17.
To nam ne odgovara.
Teo ima muzičku do 16.45.
Joana je na plivanju do 17. U drugom okrugu.
Dođi, tata će doći po tebe.
Šta je ovo? Nekakva osveta?
"Osveta?" Moramo da pokupimo decu.
To bi trebalo da ubaciš u svoj jebeni raspored, g. profesore istorije.
Oprosti.
Stvarno sam mislio da sam ti rekao.
Oprosti što psujem.
Iskaži se. -Dobro, ćao.
Isuse, šta radiš ovde? -Zdravo.
Čistim po uputstvu upravnika.
Ja sam ti rekao da se rešiš tog smeća.
Neću.
Moleri dolaze prekosutra.
Ionako imamo digitalne karte, računare i projektore.
Ko se još uopšte služi papirnatim? Fali more!
Niko, ali lepe su.
Krečenje neće mnogo pomoći.
Zid je vlažan iznad prozora.
Briga me, nisam zato došao. Slušaj!
Klari je trudna. -Stvarno?
Treba da rodi u septembru. -Super.
Ni ja nisam primetio.
Od septembra ćeš preuzeti i druge razrede.
Druge razrede? -Aha.
Jebem mu.
Odlično! Jedan, dva, tri i...
- Dobro jutro, Balaž. - Jutro, profesore.
Dobro jutro, profesore.
Dobro jutro, Janka.
Donela si je nazad?
Jesam. Nisam uspela da je dovršim, ali svidela mi se.
Jesi li pravila beleške?
Nisam, samo... Ne.
Šteta.
Profesore, želim da budem s vama.
Molim? -Želim da budem s vama.
Nije me briga za razliku u godinama.
Ne može da nas razdvoji 19 godina.
Razdvajaju nas društvene norme
i to nije normalno! Jednostavno znam.
Osećam se isto otkad sam vas ugledala pre četiri godine.
Nikad nisam ni prema kome imala takva osećanja.
Joj.
Znaš...
Hvala ti što si mi rekla. Poštujem tvoja osećanja, Janka.
Ali ne radi se samo o razlici od 19 godina.
Nego? -Veza je odnos između dvoje ljudi.
Koliko shvatam, ja bi trebalo da budem jedan od njih.
Ja imam ženu i dvoje dece.
Mi smo porodica, znaš.
Možda... Nemojte me pogrešno shvatiti jer vas svi u školi vole,
ali to što imate porodicu...
Nisu bili na serenadi, maturskoj večeri, priredbi...
Čemu? Ne vidim vezu.
Neki misle da ste gej, profesore.
Ja znam da niste.
Neka misle šta žele. Nikad mi nije bilo važno.
Postoje nastavnici koji mešaju privatno i poslovno.
Ja nisam jedan od njih i ostajem pri tome. Sasvim.
Dobro, ali...
Nisam vam privlačna?
Ne.
Ne želim da te povredim.
Ja tebe smatram pametnom, inteligentnom mladom devojkom.
Ne mogu da te gledam kao ženu.
Žao mi je.
Shvatam.
U redu.
Tu sam, oprostite... -Zdravo.
Nisam mogao da nađem parking. -Nema frke.
Nervira me ovaj kurčev stativ.
Razgovarali smo, ali shvatio je da moramo da sačekamo tebe.
Je li uznemiren?
Nije, ali jebeno je vruće.
Dobar dan.
- Ja sam Jakab Mar. - Znači, mi smo razgovarali.
Hvala što ste došli. -Kasnite.
Izvinjavam se.
Daću vam savet jer ste još vrlo mladi.
Kad kasnite,
izvinite se, a zatim predstavite.
Izvinjavam se, u pravu ste. -Ja jesam star,
ali budalasto je misliti da moje vreme nije dragoceno.
Znam i još jednom se izvinjavam. Samo tren.
Da?
Zašto niste tražili finansiranje? Mogli bismo da razgovaramo s Frigešom.
Pa, to bih hteo s ovim dokumentarnim serijalom.
Zašto vam je to važno?
- Rekao sam vam preko telefona. - Ali sada razgovaramo oči u oči.
Shvatam.
Predajem u gimnaziji Džida.
Želim da đaci čuju priču nekoga ko je bio tamo.
Želim da nauče šta zaista... -U redu.
Sutra ćemo intervjuisati Janoša Cinkotu.
Jančija? -Da.
Jednom je posetio našu školu. -Dobro, obavimo to.
Nalazimo se na trgu Sena.
Dolazite li često ovamo, gde ste se borili protiv sovjetskih tenkova?
Ne. Već dugo živim u Gudu.
Ako vas zanimaju moja sećanja, mogu da vam kažem
da se svega jasno sećam.
Jeste li učestvovali u ustanku 23. oktobra 1956.
ili ste se kasnije pridružili protestantima?
Pravo pitanje glasi:
"U kojem smo trenu našeg intelektualnog razvoja stigli
do trenutka kad smo rekli 'ne'".
- U tom slučaju... - Da. Oprostite, ali...
Važno je spomenuti
različite faze revolucije i ustanka.
Nije bio organizovan sasvim svesno,
ali bio je uspešan
dok sovjetske snage nisu napale Mađarsku.
Bilo bi dobro da nas upoznate s detaljima.
Ako vas to zanima...
Večerao sam knedle sa šljivama.
Sećam se ukusa.
To je bilo 23.?
24. oktobra
nisam mogao da spavam,
pa sam se pridružio junacima na trgu Sena.
24.? -Da.
Uveče 24.?
Dete drago... Da!
Shvatam. A zatim?
Zatim smo odgurali vagon sa stanice Deli.
Koristili smo ga kao barikadu. I u tome sam učestvovao.
Sve je to bilo 24.?
25.! Kako bi to bilo 24.?
Pucnjava u parlamentu, radio... Još nije bilo strategije.
Oprostite.
Koliko ja znam, baza na trgu Sena postavljena je 26.
Stvarno? Jesi li bio tamo?
Barikada, odnosno vagon doguran je tek 27.
Ako si takav stručnjak za istoriju, šta hoćeš?
Samo želim da shvatim dešavanja. -Završili smo.
Stvarno si preterao! -Izvinjavam se.
Molio si me da dođem ovamo!
Zatim zakasnio!
A sad mi pametuješ!
Nisam hteo da pametujem. Izvinjavam se. -Jebi se!
Izvinjavam se.
Završili smo?
Jesmo.
Tata?
Tata!
Zaboga!
Nešto se prosulo? -Naravno.
Žao mi je. -U redu je.
Sranje.
- Dobro je, samo voda. - Daj mi pet minuta, može?
Pusti me da radim pet minuta. -Evo.
Pustimo tatu na miru, radi.
Napisala si domaći? -Jesam.
U redu.
Niko drugi nije imao problema s njim i...
Mislim da je to i zbog mog oca. Ne znam.
U redu.
- Je li bilo u redu? - Odlično, stvarno.
- Isključila si? - Baš sam blesava.
UTORAK: ABEL U DIVLJINI
Bori je upravo izašao, ja sam iduća.
Nećeš mi ništa pričati?
- Šta želiš da kažem? - Nešto da mi skreneš misli.
Dobro.
Imam nove cipele.
Mama mi ih je kupila pre nekoliko dana. Bez mene.
Izgledaju kul. -Grozne su.
Imam žuljeve na petama.
I izgledam kao advokat u njima.
Advokat?
Bojiš se da će te nekako doživljavati?
Da. Ne želim to.
Želim da budem malo lice.
Šta?
Stih iz jedne rep pesme.
Janka Sabadi.
Srećno.
Abel Trem.
Abel!
Hvala.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Koja je tema?
Broj... Broj šest.
"Industrijska revolucija u savremenom dobu."
Oprostite, ali ja...
Ne znam.
Siguran si, Abele?
Jesi li siguran? -Mislim.
Želiš li da odabereš drugu temu?
Da.
Izvoli,
ali u tom slučaju ne možeš dobiti ocenu veću od trojke.
U redu?
Abele...
Industrijska revolucija. Znaš ti to.
Broj tri.
Julije Cezar.
U redu. Sedi i pripremi beleške.
Hvala. -Hvala.
Janka Sabadi.
Moja tema je Doba otkrića.
Doba otkrića odnosi se na razdoblje od 15. do 17. veka.
Ustaljeno je verovanje
da je Kristofor Kolumbo prvi stigao na ostrvo Hispaniolu
12. oktobra 1492., ali Portugalci su već...
Vlasnici plantaža na jugu odnosili su se prema crnoj deci kao igračkama.
Odlično usmeno izlaganje. Odlično!
Kolega, bilo je odlično!
Ponosim se tobom, Janka.
Hvala ti na ovom iskustvu.
Nemoj plakati.
Bilo je divno, zaista.
Abel Trem!
Koju temu imaš?
Julije Cezar.
Neće ići?
Želiš li čašu vode?
Abele...
Pogledaj me.
Samo se opusti.
Duboko udahni, smiri se i počni.
O kom razdoblju govorimo?
Želiš li možda kartu?
Nešto nije u redu, Abele?
Abele...
Zašto nosiš značku s mađarskom zastavom?
Zdravo!
Zdravo, mama. -Da čujem!
Dobio sam peticu iz istorije umetnosti.
Četvorku iz mađarskog.
Ali istoriju...
Da?
Jesi li prošao?
Nisam.
Izvinjavam se, želite da sednete?
Ne treba, samo ti sedi.
Vidim da si bio na maturi.
Barem još ima patriota.
Zdravo, tata.
Već si stigao.
Jesam.
Sine, objasni mi šta je bilo.
Pao sam. -To znam.
Mama mi je rekla.
Nisi mi se javio. -Ni njoj.
Samo... Ona je poslednja koju...
To mi nije važno.
Možeš li da mi objasniš šta se dogodilo na ispitu iz istorije?
Govori! Ili ti je maca pojela jezik?
Pao si maturu!
Znaš ko padne maturu?
Prvo sam izvukao
industrijsku revoluciju.
Dobro, industrijska revolucija. I?
To je jedna od tema koju...
Nije da nisam znao, samo...
Malo sam se uplašio i...
Rekao sam da bih radije drugu temu.
Ali to je onda za trojku.
Sine, ti nisi normalan.
Upravo si samom sebi upropastio život.
Možda nije trebalo...
Sedeli su tamo ispred mene.
Uplašio sam se, ako ne budem ništa znao...
Ne mogu da verujem!
Koja je bila druga tema?
Druga industrijska revolucija ili koji kurac? -Ne...
Julije Cezar i...
"Julije Cezar i..." -I...
Ne sećaš se čak ni pitanja, sine!
Lebdiš ovde?
Čini se da ti nismo dovoljno popovali.
Znaš li ko je pao maturu u ovoj porodici?
Niko.
Stvarno to mislim. Niko.
Čak i ona budala od tvog brata od strica je nekako položila.
Kakva sramota!
Pretpostavljam da ni o Juliju Cezaru nisi imao blagog pojma.
Ni to nisi znao?
Ni to nisi znao. -Da...
Jesam, ali... -Ali šta?
Odlučio si da postaneš đubretar? Samo izvoli.
Sakupljaj đubre dok ne odapneš!
Nisi bio tamo, tata. -Nisam?
Prošao sam usmeni kao i svi u ovoj porodici!
Ali nisi bio tamo, tata!
Šest meseci mi ne da mira.
Od one vaše svađe na roditeljskom!
Nikad mi se nije sviđao taj uštogljeni seronja.
Kakva je ovo glupost? -Nije glupost.
Dobro.
Julije Cezar. Hajde, šta si rekao o Juliju Cezaru?
Ni reči jer mi je onaj tip srao!
Jakab... On me mrzi. Nas mrzi.
- Uzeo me na pik. - Aha. Zato si pao.
Pao sam zbog ovoga, tata!
Zbog ovoga!
Video sam mu na faci,
"Evo sina onog glupog glasača Fidesa."
Smejao mi se zbog značke.
O čemu to govoriš?
Ostavio sam značku na sakou. -Sa zastavom?
Nisi bio tamo, tata.
Čak me pitao koji je to kurac.
Šta te pitao?
Pitao me
zašto nosim značku sa zastavom.
Moram da idem.
Na ispitu?
Šta?
Pitao te to na ispitu? -Da.
Kako dođavola zaboraviš industrijsku revoluciju?
Zdravo. -Zdravo, mama.
Idem ja. -Čekaj malo. Tata me zvao.
Rekao mi je.
Pogledaj me.
Pogledaj me u oči!
Je li to istina?
Ono sa značkom?
Jeste, moram da idem.
Zdravo, ljudi!
Zdravo, ljudi. -Zdravo!
Zdravo, Abele. Gde si, dođavola, bio?
Kod kuće. Gde je Janka?
Tamo negde. -Naroljala se.
- Jesi li dobro? - Jesam, hvala.
Zdravo! -Zdravo.
Leži tamo.
Odnela sam joj vode.
Nije popila, pa ne znam... -Hvala.
Janka.
Kako si? -Dobro.
Janka...
Ja te volim.
Osećaš se bolje sada? -Aha.
Baš šteta što ne ideš na fakultet.
Da.
Kad je sledeći rok?
Nemam pojma.
Nisi ni pogledao?
Glupo je što nisi ni zinuo.
Znam.
Šta je najgluplje što si u životu uradila?
Najgluplje? Pojma nemam.
Mate me pozvao da hranimo galebove na Margaretinom mostu.
Najgluplje je što sam se zaljubila u Jakaba.
Sigurno je glupo.
Ne ideš?
Ne mogu, idem na festival sa sestrom.
A ti?
Na šta misliš?
Najgluplja stvar. Ti si započeo temu.
Pa...
Ne znam.
Mislim da najgluplju stvar još nisam uradio.
Nisi uradio...
Idem gore.
Mnogo sam umorna.
Lepo što si me opet dopratio kući.
I drugi put.
Zdravo.
Zdravo, budalo.
UTORAK: JAKABOVE ĆUTNJE
Jakabe! Zaspali smo.
Dođavola.
Deco! Probudite se!
Mama i tata su se uspavali, morate da požurite. Može?
Teo! Jojo!
Požurite. Pišanje, kakenje, zubi.
Jakabe, daj mi maslac i salamu.
Ubaciću u petu, ali još nisam otvorio oči.
Ostavićeš mi auto kod škole?
Nema maslaca.
Kupila sam juče. Na srednjoj polici.
Tu je. -Znaš gde ga držimo.
Možeš? -Šta? Da ostavim auto?
Teo, nisi valjda još u krevetu!
Joj.
Danas je matura.
Treba mi prokleto odelo.
Kakim. -Oprosti, nisam znala.
Opet si sipala previše vode.
Nisi mi odgovorila.
Dobro, ostaviću ti auto.
Samo uzmi ključ. Ne želim da ulazim.
Još je unutra?
Pući će mi bešika.
Pišaj u kadu.
Teo, hajde. Nemamo vremena!
Operi zube. Mnogo kasnimo.
Imam prijem u 18, ne mogu stići kući pre 19.
Koliko je sati?
Oprostite što kasnim.
Dobro jutro.
Marta.
Oprosti, dobro jutro.
U redu je. -Marci, žao mi je.
Drago mi je što si nam se pridružio.
Krenimo!
Mate, izvinjavam se.
Oprosti, možeš da počneš.
Govoriću o blokovskoj podeli.
Hteo bih da krenem od uzroka. Nakon 1945.
i završetka Drugog svetskog rata, nastao je blokovski svetski poredak.
Evropa je podeljena.
Jedan deo je pripao SSSR-u, drugi SAD.
Bilo je to ekonomski, ograničiti broj Jevreja...
Jevreji nisu mogli da budu članovi stranke.
1941. ukinuto je pravo na mešane brakove.
Mnogi mislioci zapitali su se šta bi bilo dobro za društvo.
Tako je nastao niz političkih ideologija.
Možda je najveća liberalizam koji...
Temelji se na slobodi
i ravnopravnosti.
Umm...
Između 15. i 19. veka
oko 20 miliona Afroamerikanaca transportovano je u Ameriku.
Uslovi su bili nehumani,
ali vlasnici plantaža...
Ako ti treba više vremena, još pet minuta radi na beleškama.
Postoje evangelička i protestantska crkva
koje su se razvile iz katoličke u srednjem veku.
Najpre imamo Lutera...
Nemac, katolički kaluđer.
Otišao je u Rim, u Vatikan...
Ali tamo je izgubio veru
i zato je napisao...
Reci mi...
Nismo mogli da pustimo tog malog?
Ne.
Još mogu da promenim ocenu. -Vidi, Marci...
Pokušali smo da mu pomognemo. Pitali ga šta nije u redu, nije odgovorio.
Nije koristio izvore, ništa.
Kvari nam statistiku.
Zdravo. -Zdravo.
Ej!
Nisi primetio da sam stigla kući, zar ne?
Isključio sam se, oprosti.
Jedno pitanje, samo reda radi. Bi li primetio
da se naša deca ganjaju nožem?
Ili da ti krv poprska laptop?
Pokušavam nešto da izvučem iz ovoga.
Hargitej je svima javio da ne razgovaraju sa mnom, pa...
Još jedno pitanje.
Još ti se sviđa moja guza?
Jesi li pijana?
Želim da zoveš Tibora. -Zašto?
Jer mi je rekao:
"Dorka, srce, još imaš čvrstu guzu."
Stvarno je to rekao?
Od reči do reči. Kreten.
Razgovaraj s HR-om.
HR-om? Dobra fora.
Ili da zovem Odeljenje za poroke?
I psihologa.
Izlazio je sa ženom iz HR-a godinu dana.
Trebalo bi da razgovaraš s nekim.
Ti bi trebalo, moj mili Jakabe Maru.
Trebalo bi da zoveš tog uštogljenog seronju i kažeš mu:
"Slušaj 'vamo, Tibore. Dobićeš po tintari
ako i pomisliš na nešto prosto s mojom ženom."
Joj.
Stvarno to želiš?
Malčice.
Inače...
'56.?
Rusi pucaju na male mađarske revolucionare?
Kako misliš da ćeš sada dobiti sredstva za to?
Vidi!
Sad će Dudu. Dođite, deco!
KAD GIOEGIJEV UTORAK ODE DO?AVOLA
Već imaš ugovor, odlično.
Ja te zaposlim,
školujem, svemu naučim, a ti zbrišeš kad krenu sranja.
Super! Reci mi u čemu je tvoj problem.
U svemu.
To su gluposti, sinko.
Sloboda. To je tvoj problem.
Znao sam da nećete shvatiti. Znate...
Želim da napredujem. Da imam osećaj da ovo nekuda vodi.
Onda idi nekuda. Ne znam....
Idi u Dansku!
Hajdemo svi u Dansku. Svi Mađari pravo u Dansku.
A kad nam tamo dojadi, spakujemo se
i odemo u Ameriku!
Kad nam tamo dojadi, na Madagaskar. Pa na Mars!
Pre šest godina kad si došao u moju kancelariju, rekoh sebi:
"Evo predanog klinca. On ima muda."
Uvek nam treba neko koga ćemo mrzeti. Migrante, gejeve, nastavnike.
Ili Viktora Orbana i njegove kompanjone.
Zaljubljen si u Fruži, zato želiš da ideš u Dansku.
Ne! Ne odlazim zato nego...
Dojadilo mi je sve ovo!
Znaš, Balaž...
Moj otac je hteo da bude arhitekta.
Ali dobio je otkaz.
Bio je plemićkog porekla, zato.
Zbog svoje istorije.
Zatim je stigla 1956. Mogao je da ode.
Ali ostao je ovde.
Odlazak bi bio poput poraza.
Dobio je porodicu, nas.
Zatim je radio po gradilištima. S diplomom!
Nosio je mort.
Gradio je socijalizam golim rukama.
Iako tada još nisi bio rođen, gradio ga je za tebe, budalo.
Kasnije je radio na obnovi Mosta slobode.
Možda nikad ne saznamo istinu.
Navodno je popio previše i pao.
Umro je tokom obnove Mosta slobode.
Otad...
Ponosim se njime jer je ostao ovde.
Stoga kad mi neki hipster spomene Dansku...
Setim se svog oca.
Ima li informacija?
Dobro, sačekaćemo.
Zdravo.
Razumem.
Razumem, g. Gjuri, ali...
Istovremeno
moja majka
spašava živote za smešnu platu.
Da je ona otišla napolje, ili ja, triput bismo više zarađivali.
Radi se, znači, o novcu! Želiš povišicu?
Ne želim povišicu! Želim da odem!
Neće mi biti lako
da ostavim majku.
Dakle? Je li izašao?
Kako je prošao? Reci mi!
Reci mi već jednom!
Pao je?
Dobro, razgovaraćemo kad dođem kući.
Koji kurac ne valja?
Tata?
Već si kod kuće?
Pritisak je savršen.
Lezite, molim vas.
Moje cipele.
Ne morate da se izuvate.
Samo raskopčajte košulju.
Čujem kliktanje.
Osećam pritisak
ovde niže
i ne mogu da dišem.
A vrtoglavica...
Ali sada ste dobro?
Jesam.
Imam jaku glavobolju.
Mali je pao.
Abel?
Istoriju.
Taj profesor istorije... Pričao sam vam o njemu.
U najmanju ruku je...
Kreten.
Pravi kreten.
Predaje im holokaust od A do Ž.
Gledali su "Saulovog sina" i posetili "Kuću užasa".
Mislim stvarno...
Nikad vam nisam pričao o njemu?
Išli su u "Kuću užasa" na izložbu u holokaustu.
Celu su je pogledali.
Ali žrtve komunizma nije stigao da obradi.
"Tih 40 godina nije toliko važno."
Pogledali su film iz '60-ih, poslušali neku pank pesmu
i to je sve.
Stvarno...
Sigurno sam vam pričao o tom tipu.
Posvađao sam se s njim na roditeljskom.
- Uvek ima nešto da kaže. - Onaj koji predaje u Džidi?
Da. -Pa...
Pomisao da takav...
Sigurno neki mladi liberal.
Ima jedva 40.
Ali ovo je najvažnije.
Moj mali je nosio značku sa zastavom...
Značku sa zastavom?
Ostala je na sakou.
Rekao mi je da je zato pao.
Gnjavio ga je zbog toga.
Znam da Abel nije odličan đak, ali glup nije.
Čak ga je pitao šta će mu ta značka.
"Šta će mu?"
I sebi ću izmeriti pritisak.
Malo budite tihi, Gjuri.
Čitao sam intervju s jednim muzičarem.
Reče: "Volim ovu zemlju."
Mamicu im jebem.
Više ne smeš da kažeš "otadžbina".
To je postala sramota.
Svakodnevno nas blate.
Belgijanci.
Nemci, Francuzi.
Nazivaju nas nacistima,
komunistima, kako god im se prohte.
Mađari...
Samo...
Šta će sada biti s malim?
- Dobro veče. - Dobro veče.
Ili dobar dan.
Ulica Ignjaca Toroka 9, molim.
Hvala lepo.
Doviđenja, doktore.
Zdravo. -Zdravo.
Oprostite što smetam, ja sam Erika Hajnal.
- Ana Olih. - Drago mi je.
Malo me sramota.
Ja sam vaša komšinica, živim ispod i čula sam...
Zidovi su tako tanki?
Ne, prozor je bio otvoren.
Znate, ona rupa. -Svetlarnik.
ERIKA - ČETVRTAK
Ja sam Erika Hajnal. Pišem za Mađarske dane.
Možda zvuči neobično,
ali dobila sam vaš broj od vaše frizerke.
Da, prekjuče ste imali jednog putnika
koji vam je pričao o jednom maturantu.
Dečku sa značkom sa zastavom? -Da.
Znate li ko vam je to pričao?
Ko ste vi ono?
Erika Hajnal, radim za Mađarske dane.
Pišete članak o tome? Ne želim da me spominjete.
Nipošto.
Pišem članak, ali ovo je privatan razgovor.
Nije intervju.
Shvatam.
Mislim da mi je to pričao doktor.
Pokupio sam ga u Ujpestu u ulici Kirali.
To se dogodilo sinu jednog njegovog pacijenta.
Možda.
Mnogo hvala.
Oprostite na smetnji.
U redu je. -Prijatan dan.
Doviđenja. -Doviđenja.
Trebaju mi informacije o dečku
koji je nosio značku sa zastavom na maturi. Znate li...
Super, to ste vi.
Mađarski dani.
Da, hvala. Dajemo sve od sebe.
Jedan članak.
Možete li da mi ponovite njegovo ime?
Giorgi Trem. A sin?
Abel.
Zdravo, Šandore!
Znam da danas imamo sastanak, ali naišla sam na dobru priču i...
Da.
Halo.
Umm...
Dobra je. Slušaj, trenutno sam zauzeta,
ispričaću ti kasnije na otkrivanju kipa.
Memorijalne ploče, dobro.
Vidimo se u 15 sati, da.
Ima li koga?
Dobar dan. -Dobar dan.
Ne znam jesam li na pravom mestu,
možda mi možete pomoći.
Pohađa li ovu školu Abel Trem?
Vi ste iz policije?
Ne, ne, nisam. Ne!
Želim da napišem članak o maturi.
A tako.
Hvala vam na interesovanju.
Stvar je u tome da se u ovakvim slučajevima
oglašavamo samo pisanim putem
jer takođe
moramo da tražimo dozvolu centralne kancelarije.
Kakve centralne kancelarije?
Kancelarije za školstvo.
Evo direktora, obratite se njemu.
Dobar dan. -Dobar dan. Izvolite.
Ovo je novinarka.
Želi da piše o maturi.
Nažalost, ne možemo da damo izjavu bez odobrenja.
Nisam to znala.
Svaka izjava našeg osoblja mora da se odobri.
Za koga pišete? -Mađarski dani.
"Mađarski dani."
Želim da pišem o Abelu Tremu. -Zašto?
Pišite radije kako smo obnovili salu.
Nosio je značku sa zastavom.
Molim? -Da.
Koliko sam shvatila, zato je pao maturu.
Budalaština.
Rekao sam, ne mogu da dam izjavu i nisam bio tamo, pa...
Niste ovo snimali? Mobilnim? -Nisam.
Ovo je privatni i neslužbeni razgovor.
Budete li hteli da ga iskoristite, moraću...
Nemojte ga koristiti, dobro? -Da.
Oprostite na smetnji. -Žurim.
Hvala, doviđenja!
- Mnogo mi je žao. - Hvala vam. Tako je, kako je.
Halo? Abele, ja sam Erika Hajnal.
Radim kao novinarka i htela bih da te pitam ako...
Loš trenutak?
Zdravo, Šandore.
Propustila sam sastanak.
Oprosti.
Čuj, da sam htela da lažem, javila bih da sam bolesna!
Jedan učenik je pao maturu u gimnaziji Ženo Džida
jer je nosio značku sa zastavom!
Šta ti znači "I"? To ti nije dovoljno?
Moramo da objavimo sada, sad se polaže matura.
Večeras ili sutra ujutro.
Halo? G. Mar,
ja sam novinarka Erika Hajnal. Nezgodan trenutak?
Htela bih da objavim članak o maturi iz istorije Abela Trema.
Ne želite ili ne možete?
Za Mađarske dane.
Znam da ne možete da date izjavu, ali važno je. Javnost ima pravo da zna.
Zbog značke.
Razumem i žao mi je.
Pozvaću vas kasnije.
Abele?
Zdravo. -Zdravo.
Ja sam Erika. Čuli smo se.
Abel. -Hvala ti što si došao.
Oprosti što kasnim, usran dan.
Nema frke.
Nisi dugo čekao? -Nisam.
Onda super.
Daćeš mi cigaretu? -Izvoli.
Šta ćete? -Zdravo.
Meni kafu i čašu vode.
Ovde nema pušenja.
Piše. Pepeljare su tamo.
- Oprosti, nisam videla. - Ne mogu da verujem!
Hajdemo dok nas ne prebije.
Ponećeš? -Ja nisam ni naručio.
Valjda ih to negde uče. I kod mene se tako ponašaju.
Neverovatno. -Kod tebe?
Ja sam iz Kluža. -Kul.
Da.
Dobro...
Da vidimo...
Snimaš ovo? -Da, ali...
Nije to intervju.
Za slučaj da želim da te citiram.
Da ne pogrešim. -U redu.
Najpre mi ispričaj o sebi.
Ko si, čime se baviš.
U redu.
Pa...
Zovem se Abel Trem.
Imam 18 godina.
Ove godine sam polagao maturu, što znači da bih...
Kako je ostalo prošlo? Osim istorije?
Dobro.
Dobio sam peticu iz mađarskog.
Super! -Ne, greška.
Peticu iz istorije umetnosti. -I to je okej.
Četvorku iz mađarskog i trojku iz matematike.
To je super. Meni nikad nije išla matematika.
Čestitam, to je super. -Hvala.
Znači nosio si značku?
Da. -Zašto?
Pa...
Slučajno je ostala na sakou još od 15. marta.
Zaboravio sam da je skinem.
Gadno.
Šta je gadno?
To što...
Moj otac je jednom dobio po glavi 15. marta.
Šamarčinu?
Da.
Ne sećam se baš, bila sam veoma mala kad mi je to pričao.
Nisam bila tamo.
Ali čitala sam da se to često događalo i u Mađarskoj.
U socijalizmu. Sve u svemu, gadno.
Pričaj mi o tom profesoru.
Predmet: Nosio je značku sa zastavom Prima: sandor@magyarnapok.hu
Zdravo, Šandore!
U prilogu je članak o momku koji je nosio značku na maturi.
Jedva čekam tvoj odgovor. Pozdrav, Erika.
Reci mi zašto kašlješ.
Šta se dogodilo?
Ćutiš? Ups.
Pogodio sam u žicu?
Jesam? Da čujem.
Dobro! -Olakšaj dušu. Šta se dogodilo?
Znači mama ti je već rekla.
Jeste, ali želim da čujem od tebe.
Da, počela sam da pušim.
Ali zašto?
Znam da nema glupljeg pitanja, ali zašto?
Zato.
Koja korist?
Uništava glas, kožu, pluća...
Slabi imunitet. Da nastavim?
Dobro! Neću večito pušiti, ali trenutno...
Trenutak, zove moj...
Utišaću malo zvuk.
Halo? Zdravo!
Zdravo, Erika! -Zdravo, Šandore. Dakle?
Članak je odličan, čestitam!
Stvarno? Sviđa ti se?
Ide na sutrašnju naslovnicu.
Kao glavna priča.
To je odlično.
Je li dobar ili nešto fali?
Moramo da ga razradimo.
Treba mi naslov i...
Treba ga malo urediti.
Ali sve u svemu, veoma je dobar.
Ako ja treba nešto, rado ću...
Ja ću, imam ga ispred sebe.
Ti slobodno idi da spavaš.
Sigurno? -U redu je ovako.
Dobro, zdravo.
Vidimo se sutra. -Hvala mnogo.
Sutra ujutro. Laku noć!
Laku noć, zdravo!
Zdravo!
Jesam li dobro čuo?
Jesi.
Čestitam, kćeri.
Ali to ne znači da smeš da pušiš.
Dobro, dobro. -Čestitam!
Hvala ti!
PETAK
Zdravo, Erika.
Čuj...
Ovde Abel. -Zdravo, Abele.
Čuj...
- Video sam članak i... - Ima nekih grešaka u kucanju?
Ne, ne, ne, samo... -Da...
Naslov je oštar.
Smislio ga je urednik.
Urednik?
Da, ja nisam mogla... Da.
Ne može da se promeni? -Ne.
On određuje naslov, mi se ništa ne pitamo.
Budimpeštanski đak pao maturu iz istorije
zbog značke sa zastavom, pišu Mađarski dani.
Prema novinama, jedan učenik gimnazije Ženo Džida
polagao je maturu noseći značku sa zastavom na sakou.
Nastavnik ga je pitao za nju,
a ispitna komisija ga je srušila.
Zatim se obratio Mađarskim danima.
Za sad ni škola ni nastavnik nisu dali izjavu.
Kako je, dođavola, to moglo da se dogodi, Jakabe?
Smeješ se? Ti se to jebeno smeješ? Nemoj!
Blage veze nemaš!
Ja sam taj koji mora da razgovara s ocem malog!
Ja moram da razgovaram s njim. Ja sam taj koji će dobijati poruke od...
Znaš odakle će mi sada slati poruke? Naravno da znaš!
Nećeš se smejati kad te diskretno otpuste.
Neće ti biti komično. Tada se nećeš smejati.
Neće biti smešno, zar ne?
- Bože mili, Marci! - Ne zovi me "Marci"!
Prestani s Marcijem, majku mu!
Mali je zaboravio da skine značku.
Nije to bila politička ni desničarska poruka.
Piše u tom članku.
Moramo dati izjavu. -O čemu?
Izjavu o...
Nemam prokletog pojma! Možda tvoje službeno izvinjenje!
Aniko! Aniko! Proba hora?
Proba u junu? Za septembar?
Aniko! Aniko! Ma daj!
Ne mogu da verujem.
Marta!
Bila si tamo. Ispričaj nam šta se dogodilo.
Da, da... Pa...
Osećam vašu energiju, upravniče.
Napada me. Osećam.
Svesna sam težine situacije.
Ali činjenica jeste...
Učenik je nosio značku.
I učenik...
On stvarno...
Ćutao je.
Uništiće nas.
A ja sam hteo
novu stolariju.
Skladište za bicikle!
Izlet u Kaiserslautern.
Valjda nisam normalan.
Daj, sutra nikoga neće biti briga za to.
Šta mislite o znački na maturi?
Rastužuje me kad se naše nacionalno obeležje omalovažava.
Volim javno da ističem
da sam Mađar.
15. marta sećamo se Mađarske revolucije 1848.
Strašno je kažnjavati zbog toga.
Kao da su mu otrgli krst s vrata.
Nakon što su se tako poneli prema njemu...
Pitam se hoće li ih tužiti.
Mogao bi ili bi trebalo.
Osećam nacionalno jedinstvo.
Ne želim i ne mogu to da krijem.
To za mene znači ta značka.
Reč je o našoj zemlji i naciji.
Idealno bi bilo da se politika ne petlja u obrazovanje,
ali to je očito neizbežno.
Nisu svi nastavnici dobri.
Naše mlade moramo učiti patriotizmu.
I veri.
Patriotizam je ključan za razumevanje porekla.
Našu nacionalnu značku,
ironično, upravo druga strana provlači kroz blato.
Mislim da nas značka ne čini pravim Mađarom ili patriotom.
Nosila sam je u školi, ali više ne.
Stavim je 15. marta i ponosim se njome.
Inače je ne nosim jer mislim da je patriotizam negde u nama.
SUBOTA
Sedimo u hladu, Gjuri.
Tamo je.
Gde? -Tamo.
Ali sve je u hladu!
Hoćeš sunce ili hlad? Koje?
Daj, tata. Došla sam da uživam na plaži. Ako bude sunca, sunčaću se,
ali treba mi i hlad.
Sunce ili hlad, nije toliko komplikovano!
Proverila sam. Biće sunca od 11.25.
Dobro, sunce stiže u 11.25.
- Trebalo je da ponesemo suncobran... - Kilometrima smo od prokletog bazena!
- Dobro, onda ovde. - Ne uzbuđuj se, draga.
Plivao sam i razmišljao o onome što mi je upravnik rekao.
U slučaju posebnih okolnosti, poput bolesti...
Prekini, Gjuri!
Matura može da se ponovi.
On uopšte ne sluša.
Zašto? Šta radi?
Traži mrtve bubamare.
Nisu mrtve, samo se pretvaraju.
Odbrambeni mehanizam.
Oprostite...
Zdravo, ljudi.
Ne želim da smetam...
Samo želim da vam kažem da...
Uz vas smo!
Oprostite, poznajemo li se?
Ja sam otac Gabora Maklarija iz gimnazije.
Abel ga zna iz škole.
Gabor Maklari...
Pokrij uši.
Samo sam hteo da vam kažem...
Neka odjebu odavde!
Mi smo Mađari, zar ne?
Šta u tome ne valja?
Doviđenja.
Halo?
Da, ja sam.
Da?
Molim? Oprostite, ne čujem vas. Kakva kancelarija?
Stvarno?
Pa...
Da... Da!
Hvala mnogo.
Neverovatno. Nemam reči.
Da, imam diplomu.
Aha.
Odlično!
Hvala vam od srca.
Zdravo, Janka.
Zdravo.
Kako je bilo na festivalu?
Abele, šta se događa?
Što?
Šta umišljaš?
Kako to misliš?
Znaš li šta si uradio?
Kakvo je to sranje da te Jakab zajebavao jer nisi znao ni da zucneš?
Ha?
Sve je ovde, na jebenoj stranici!
"Budimpeštanski đak pao maturu iz istorije zbog značke sa zastavom."
Koji kurac?
- Zajebavao me. - Zbog te značke?
I zato.
Odakle ti te pizdarije?
Jakab je hteo da ti pomogne jer je video da si kreten.
Oprosti, ali to je istina. Nisi učio, dobro.
Radi šta hoćeš, zabole me, ali šta ti je on uradio?
Ništa ti nije uradio, ima malu decu i sad ćeš mu srediti otkaz?
Kako možeš? -Taj kreten je stalno srao po mom ocu.
Kako srao? -Zvao ga je glupim pristašom Fidesa.
Bio je ciničan. -Šta je rekao?
Pričao je meni iza leđa.
Ništa se nije usudio da mi kaže u facu, ali čuo sam.
Šta je rekao? Da je svaki glasač Fidesa budala?
Jebote! Ne glumi sveticu.
- Znam šta misliš o mom ocu. - Zašto je važno šta ja mislim?
Nije jebeno važno šta ja mislim. Zanima me
- zašto moraš da uništiš tog jadnog... - Jebeno si zaljubljena u Jakaba!
Čak i u snu ti oči titraju
jer misliš na tog bradatog seronju.
Šta to tebe briga? -Kako to misliš?
Misliš da ja nemam ništa s tim? -Nemaš.
Stalo mi je do tebe. On ima 40 godina. -Nema šta da ti bude stalo!
Zašto mi ne bi bilo stalo?
Ne želim da imam posla s takvom osobom. -Baš.
Mnogo sam se puta brinuo za tebe. -Ma boli me briga!
Da mene nije bilo, neko bi te kresnuo.
Radije bih da me siluju nego da mi prijatelj bude podli govnar.
Ozbiljna si?
Mrtva ozbiljna.
Ako ne kažeš istinu, reći ću da te ne poznajem.
Zdravo. -Zdravo.
Deca? -Spavaju.
Kako to?
Umorila su se.
Gde ste bili?
Znaš gde?
Verovatno na igralištu.
Zašto mi nisi rekao da je taj mali pao maturu?
Ko? Abel Trem?
Ma daj. Nikad me ne pitaš o poslu. -Molim?
Nisam tako mislio. Ne govorim o poslu.
Ali da, događa se.
Neki padnu. U 11 godina možda dvoje.
Sedi već jednom.
Ne želiš da ideš?
Kad se deca probude. Već sam sve spakovala.
Majica mi je mokra.
Pa?
Stvarno nije ni beknuo?
Ne mogu da verujem, i ti me zajebavaš s tim.
Ko te zajebava?
Niko. Moj život je laganica.
Dobiću otkaz.
Elemer Hargitaj želi da me uništi. Ali ne, niko me ne zajebava.
Kome uopšte treba mojih 188.000 forinti plate?
Snaći ćemo se. -Baš.
Marija će nam pomoći. Ili moja mama. -Ne, ne, ne!
Niko nam neće pomoći! Ja neću ovo da podnosim.
Jakabe, koliko toga u članku je istina?
Koliko? Isto koliko i u državnim medijima,
vladinim konferencijama za novinare Ili Orbanovim govorima!
Zašto si ga pitao za značku?
Zašto? Da je nosio kapu, isto bih ga pitao!
Ne bih jedino da smo u sinagogi!
Ili da pada sneg! Imao bih pravo da pitam
- "Kakvo je to jebeno vreme?" - Ne deri se, probudićeš decu.
Nisam ga provocirao. Pitaš kad ti nešto nije jasno
ili kad je neobično!
Ali nema šanse da bi tvoje pitanje moglo nekoga da povredi.
Šta želiš da kažeš?
Kurca ne vidiš zbog tog svog ega!
Dobro.
Želim da živim u svetu u kom može da se postavi takvo pitanje,
a da se niko ne uvredi.
Ali ne živimo u takvom svetu!
To je tvoj unutrašnji svet! Tvoj zatvoreni svet!
Njemu niko nema pristup.
Čak ni mi!
Znaš li koliko je ovo ponižavajuće?
Znaš li?
11 godina!
Toliko sam učenika imao u 11 godina.
Moj razred! Moja deca!
Sada svi misle da sam govno.
Vretence...
Igralište.
Molim? -Bili su na igralištu Vretence.
U Vermezu?
Trčao sam blizu.
Znam. Videla sam te.
Videla si me? Zašto me nisi pozvala?
Imao sam mobilni.
Ne znam.
Samo sam sedela tamo.
Videla te kako trčiš.
Nisi bio daleko.
Otprilike tako.
Ovde sam.
Ne, nisi.
Ti samo postavljaš pitanja!
Sva tvoja pitanja bole jer znače da nisi ovde.
"Deca?"
"Spavaju?"
"Od čega su umorna?"
"Ne želiš da ideš?"
"Ima li nečega za jelo?"
"Gde je maslac?"
Ne znaš koje dete ide u muzičku, koje na plivanje!
Jer ne vidiš dalje od svoje jebene mržnje i ogorčenosti!
I da, možda je malog tvoje pitanje povredilo!
Dobro veče. Treba mi Abel.
Dobro veče. Još ga nema.
Dobro veče, gospodine. -Dobro veče.
Traži Abela.
Nije jedini.
Dobro veče. Jeste li pokušali da ga pozovete?
Nemam broj. Dobio sam vašu adresu od sekretarice.
Samo želim da razgovaram s njim.
Trenutak, pogledaću.
06 30 294 22 17.
Ponekad ne znam ni svoj broj, svi ti PIN-ovi i brojevi...
Nekad sam sve znao napamet.
Valjda je isto s datumima.
Oprostite, nisam slušao.
Uđite.
Ne želim da vam smetam. -Uđite.
Možete da zovete Abela iz njegove sobe.
- Želite li nešto da popijete? - Hvala, ne bih.
Ne javlja se.
Uđite!
- Ne želim da vam smetam, kasno je. - Samo sedite, sačekajte ga ovde!
- Stiže svakog časa. - Ne teram vas.
Uzmite štrudlu. Domaća je.
Izuću se. -Nemojte!
Ne! Hteo sam danas da počistim, ali nisam stigao.
Sve je ionako prljavo.
Prljavo? Samo reci da živimo u svinjcu.
Jucika! Počistio sam pre tri dana.
Recite vi meni...
Ko mislite da čisti stan?
Ne morate da odgovorite, očito je.
Imate lep stan.
Mnogo slika.
Nasledili smo.
Pa...
Mnogo njih ne mogu da podnesem.
Ali kako smo ih nasledili...
Poput one tamo...
A meni kaže da sramotim porodicu.
Nakon nekog vremena prestanete da ih primećujete.
Obično gledamo predmete koji su nam u ravni s očima.
Isto je s kućama. Gledamo samo ono u ravni s očima.
Sigurno nećete ništa da popijete?
Možda kafu...
Odmah ću.
Dosta je kasno, ali...
Abel će polagati ispit.
Maturu? -Da.
Mislite ponovo? -Ne, ne.
Kabinet za školstvo odučio je da se radi o posebnim okolnostima.
Polagaće ponovo.
Naredili su da ispit bude otvoren. Uvek su otvoreni,
ali niko nikad ne dođe.
Ne mogu da verujem.
Upravo me zvao upravnik.
Upravnik, pa jasno.
Drago nam je da Abel može na fakultet.
Na kraju, u današnje vreme napredovati bez...
Postoji li išta što u ovoj državi ne može da vam prođe?
Ozbiljno pitam, g. Trem.
Postoji li išta što u ovoj državi ne može da vam prođe?
Možete ga sačekati napolju ako želite.
To je tako nepravedno.
Znate da je nepravedno.
Ono što se dogodilo na maturi bilo je nepravedno.
Neka svi ponovo polažu. To bi bilo fer.
Vi ne želite da Abel studira?
Predavao sam mu. Ja znam šta on zna.
Ispitivao sam ga usmeno, pisao je ispite.
Znači pao je jer ste mu vi predavali?
Ne. Pao je jer sam ugledao onu značku
i rekoh, tu povlačim crtu.
Ne laprdajte. -Ili sam možda loš nastavnik.
Polagaće, kraj piče. -Laprdam...
Laprdam...
Nije vam rekao? -Šta?
Kako sam s mržnjom gledao u značku ili šta su već napisali.
Da, rekao nam je. -Je li?
Znate kako sam je gledao? Jednako kao i ovih 11 godina.
- Zašto mislite da mi bode oči? - Je li ovo nužno?
Je li? -Jeste!
Čitam ja novine koje vi nazivate "nezavisnim".
Pritisak mi dižu. -Za razliku od vaše propagande koja...
Za vas to nisu vesti, znam!
Više liče na satiru.
Međutim...
Možemo da se složimo oko jednog.
Zasmetala vam je značka na Abelovom sakou, zar ne?
Ostavio ju je.
Prošlo je skoro
dvadeset godina.
Da!
- Kad sam imao 18, vaš premijer... - Sviđalo se to vama ili ne, i vaš je.
Moj nije. -Dobro, u pravu ste.
U pravu ste, nije vaš. Uzmite Ferenca Gjurčanija!
- I druge budale! - Mogu li da dovršim?
- To bi bilo dobro. - Oprostite, mogu li da dovršim?
Tokom tih demokratskih izbora
vaš premijer i Fidesovi glasači
isticali su se noseći značku sa zastavom.
To vas znači muči! Vi je očito niste stavili.
Nisam, nosim je samo 15. marta.
Veličanstveno. Šta hoćete od mene?
Ne smeta mi da je ljudi nose, ali reći ću vam jedno.
Niko nije ovu zemlju tako brzo bacio na kolena.
Šta bi bilo da je vi stavite? Zamislimo to.
Šta bi bilo? Vi niste glasač Fidesa, dobro.
Recimo da su izbori i stavite je.
Šta vam prođe kroz glavu kad vidite tu značku?
Želite da odgovorim?
Ali recite mi šta stvarno mislite.
Zašto?
- Mislite da lažem? - Nisam tako mislio.
Šta ste onda mislili?
- Izvrćete moje reči. - Ne izvrćem. -Izvrćete.
Jedino što vi znate je da laprdate!
Laprdamo kad se događa nešto nepravedno. -Da, zemlja ortaka.
- Ne spominjite zemlju! - Zašto? Svuda je isto.
Jedan poziv i stvar rešena!
Mislite da sam nekoga zvao?
Znam da ste stalno zivkali Marcija!
Upravnika? -Da.
Jesam, jednom. Što to vama objašnjavam?
Znate šta? Jesam obavio neke pozive!
Zvao sam Viktora Orbana lično!
"Viktore, moj mali je pao istoriju. Šta sad?"
Verujem da ste ga zvali.
Na neki način jeste.
Jesam li ja imao priliku da iznesem svoju stranu priče?
Znate li da ja ne mogu da pozovem novinare?
Značka...
Abel, veliki patriota.
- Mislite da moj sin nije patriota? - Zašto? Šta je patriota? Za vas?
Ponosim se svojom otadžbinom jednako koliko i svojom porodicom!
Čime se vi ponosite?
Ta večita paranoja!
Vaš sin je godinama prepisivao od koleginice.
Je li? Onda...
Vi ste krivi! Da ste primetili i srušili ga...
Prepisivao je od reči do reči!
Dobro, pao je. Dva su objašnjenja.
Preglup je za istoriju ili ste ga uzeli na pik
jer sam vas naribao na onom roditeljskom sastanku.
Na roditeljskom sastanku? -Da.
Otad mislite da sam neki veliki antisemita!
- Nikad to nisam rekao. - Nazivate Orbana diktatorom!
Jesam li to rekao na nastavi?
Sve koji ne razmišljaju kao vi nazivate fašistima!
Koga sam nazvao fašistom?
Kako možete da živite u tolikoj mržnji? -To je pitanje vere...
Kako ustajete ujutro i dišete s toliko mržnje?
- ...ali toliko ste daleko... - Kako živite u tolikoj mržnji?
- Ne zatvaraj prozore! - Zašto on još nema rak?
- Možete li da prestanete? - Koji se đavo događa?
Ja moram da zatvaram prozore dok ovaj liberalni retard urla na mene?
U mojoj smo kući. -Bolje idite.
Nešto mi je promaklo?
Ja se ponosim poštenjem.
- Ali vi se zapitajte. - Znam ja te govore...
Ništa ne dovodite u pitanje, samo kopate po starim ranama.
Puni ste samo i jedino mržnje!
Ali vi niste?
Kad ste prihvatili da Abel nosi značku?
Ostala je slučajno! -Nije važno!
Nije važno, dobro.
Gde mi je pamet bila? Razgovarati s Orbanovcem.
Onda pitajte Džordža Soroša za koga da sledeći put glasate!
Zvaću ga. Imate broj?
Postoje dve vrste ljudi, patrioti i izdajice!
Zaboravili ste treće, kretene!
Tako je! Kreteni!
Jedan upravo silazi!
Abele?
Gde si bio?
Mama i ja smo se zabrinuli.
Nisi nam se javio.
Upravnik je danas zvao.
Možeš opet da polažeš.
Kako to?
Ovo su posebne okolnosti.
Možeš opet da polažeš istoriju.
Kad?
Prekosutra. U utorak.
Uzmi beleške i naštrebaj sve o industrijskoj revoluciji.
Moraš da dobiješ peticu.
Ne smeš da dobiješ lošu ocenu
nakon cele te drame. Ispit će biti otvoren za novinare.
Ali tata...
Šta?
Ja to ne mogu.
Molim?
Ja to ne mogu.
Zašto ne?
Sve si pročitao.
- Mama i ja ćemo ti pomoći. - Ja to ne mogu, tata!
Ne govori mi da ne možeš. Moraš!
Ništa ne znam. -Ne histeriši.
Uzmi beleške i počni da učiš.
Tata, zar ne razumeš?
Zar ne razumeš?
Ja ništa ne znam!
Pokušao sam, stvarno...
Čitao i ponavljao, sve prošao, ali jednostavno...
Neću proći. Ništa ne znam.
Ni tada ništa nisam znao.
Lagao si?
Samo...
Ništa ne mogu da upamtim.
Ništa mi ne ulazi u jebenu glavu.
Drugi mogu. -Ali ja ne!
Nije na jedno uvo uđe, na drugo izađe. Ništa ne upamtim.
Ne znam ni šta je ovo. Stvarno!
- Kakvo je ovo sranje? - Dobro, Abele. Prekini.
Tata, zar ne shvataš?
Ja sam glupi kreten!
Ništa ne znam!
Ništa ne ostaje u ovoj mojoj jebenoj glupoj glavi.
Ne znam šta da radim s ovom svojom glupom glavom!
Moja glupa jebena glava! Ništa ne ulazi u moju glavu!
Glup sam! Ja sam glupi kreten!
Ja sam glupi kreten! Ništa ne mogu da upamtim!
Ništa! -Prestani, sine. Molim te.
Moja jebena glava...
Prestani, sine. Prestani.
Ja sam niko i ništa, tata.
U NEDELJU SE NIŠTA NIJE DOGODILO
Dobro jutro! Želim dve stvari! Dovitljivost i preciznost!
PONEDELJAK
Moramo ubaciti finese u izjavu za sledeću nedelju.
Knjige, filmovi, izložbe.
Prošle nedelje objavili smo tekst
o premijerovih pet najdražih filmova. Oduševio je čitaoce.
Treba nam nešto takvo. Robi?
Pišeš govor za sledeću nedelju? Zašto sada?
Slušajte!
Želim jednu važnu stvar.
Želim da radimo kao tim, odličan tim.
Ne želim dosadne knjiške moljce nad tastaturama. Tim!
Ovo je Erika Hajnal, najnovija članica tima.
Sigurno ste pročitali njen članak o znački.
Oni koji nisu, otpušteni su.
Aplauz za nju!
Erika je iz Transilvanije, pa ako želite rakiju ili dimljenu slaninu,
budite dobri s njom. Hvala vam i na posao.
Samo jedna stvar.
Nemamo pravila oblačenja,
ali ova obuća je prikladnija za trčanje po Margaretinom ostrvu.
Ne moraš da trčiš. Niko te ne proganja.
Vetar zavija u daljini Logor spava
Samo vatra gori
Gradi, gradi, izviđaču, Tu vatru
Ko zna kad ćemo Videti ovakav prizor
Zvona crkve zvone Bim-bom-bim-bom
UTORAK
Dobro jutro, profesore.
Dobro jutro.
Žao mi je.
Molim vas!
Pomerite se!
Ovo je ispit mature!
Dame i gospodo, mesta.
Pomerite se malo.
Gospodine, pomerite se.
Pomerite malo kameru.
Pomerite se. Pomerite se.
Gospođo, pomerite se!
Hvala! Hvala!
Abele.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Izvuci temu, molim te.
Reci nam broj teme.
Sedam.
"Prema svom znanju i izvorima,
"objasni uzroke i tok mongolskih osvajanja."
Lepa tema.
Abele, sedi. Imaš 30 minuta za pripremu.
26. AVGUST
Opa.
Koji vam je đavo?
Marš iz mog bazena!
Gadovi mali!
Neverovatno!
Brišimo!
Penjite se! -Drži!
Penji se!
Brzo!
Ovuda! Na jezero!
Hajde!
OBJAŠNJENJE ZA SVE
Za tatu
MEDIATRANSLATIONS