Zemlja, kolevka nepojmljive lepote i zapanjujućih čuda prirode.
Neshvatljiva. Nesavladiva.
Ova planeta ruga se našoj nemoći da je opišemo.
Da, da biste istinski cenili zadivljujuće razmere ove planete,
ponekad morate da je opoganite. Upoznajte Poganog.
Njegov lik je oduran, zao i podmukao.
Nekada ponosni voditelj tok-šoua,
prognan je promenom ekosistema u sušniju i suroviju klimu.
Nedeljni podkast.
Ovde, bez hrane svoje studijske publike,
ovaj klovn sitnih, bezizražajnih očiju,
očiju grubo oslikane lutke,
prinuđen je da se hrani tek oskudnim mrvicama,
pozivima nasumičnih obožavalaca.
Nadražen divljim mirisom njihovog mlakog entuzijazma,
on strvinari dalekim zemljama,
nepozvan, gonjen neutoljivom glađu za priznanjem
i povremenim selfijem.
Ovo je ludilo.
Ovo je sumanutost.
Ovo je haos.
Ovo su „Putešestvija Konana O'Brajena II”.
Austrija.
Vrtim se kao Džuli Endruz
Kad je snimala „Moje pesme, moji snovi”
Tražili smo prava na muziku i stihove
Njihovi advokati jasno i glasno odbiše
Rekosmo da je upotreba časna Obezvrediše nam trud
Rekosmo da je parodija Odgovoriše: „Idemo na sud!”
Hogan! I zato sada čujete Ovu imitaciju pesme stare
koju dobismo od Vorner brosa za neke sitne pare
Rikola! Rikola!
Zdravo, Konane. Ja sam Muntaser i zovem iz Linca u Austriji.
Ćao, Muntaseru. Drago mi je što razgovaram s tobom.
I sviđaju mi se... izgledaju kao lederhozen, to što nosiš.
Da, jesu. Prijavio sam se ili pokušavam da dobijem austrijsko državljanstvo.
Pa nosim ovo već mesec dana
i trčim napred-nazad ispred gradonačelnikove kancelarije.
Muntaseru, odakle si poreklom? - Iz Iraka.
Izbegao sam u Austriju
pre devet godina, 2015.
Od Turske do Austrije sam većim delom puta pešačio,
i sada predajem u privatnoj katoličkoj školi u mom gradu.
Moram da kažem, Muntaseru, ti si impresivan momak.
O bože! - Kako izgleda tvoj život?
Posećujem muzeje.
Volim da se penjem na drveće i berem orahe. To je još jedna stvar koju radim.
Ti si čovek iz bajke.
Voliš da nosiš lederhozenke, da se penješ na drveće i bereš orahe.
Muntaseru... Stvarno sam impresioniran tobom.
Tvoja životna priča je izuzetna. Voleo bih da posetim Austriju
i voleo bih da te upoznam i stisnem ti ruku uživo.
Upravo to sam i uradio.
AUSTRIJA BEČ
Muntaseru!
Muntaseru! Jupi!
Sjajno. Drago mi je što te vidim. - To si stvarno ti.
Tvoja kosa. Smem li da je pipnem? - Smeš nakratko.
Dobro je, dobro je. - Vau!
Ispričao si mi svoju priču, koja je stvarno impresivna.
Da, izbegao sam u Austriju iz Iraka. - Iz Iraka.
Zato što je stanje u zemlji bilo
suviše haotično i opasno za mene. - Da, da.
Zato sam ja napustio Klivlend.
Ne znam za Klivlend. - Dobro, izvini.
Užas. Šalim se na račun prilično ozbiljne situacije.
Mislim na Klivlend.
Rekao sam to preko Zuma, i ponoviću još jednom.
Impresioniran sam tobom.
Ti imaš sjajan... - Hvala ti.
Ovo rukovanje je slabašno.
Da, ja sam slab čovek. - Šta se desilo?
Kao da mi je ribu koja je crkla pre šest nedelja
u ruku stavila neka mumija.
Rekao si mi da se iz hobija penješ po drveću da ubereš orahe.
Da. - Jao, pogledajte,
ljudi su urezali... Ovo je prelepo. Straudi i Strudi.
Ovde je neko nacrtao penis.
Kad pogledaš ovo, vidiš penis. - Da.
Vidiš, moj nije tako špicast, ali možda je tvoj drugačiji.
Mislim, veličina. Ne znam, veličina odgovara.
Pričaš o meni ili o sebi?
Dobra vest, Muntaseru,
gde ima penisa, obično ima i oraščića.
To je bilo impresivno.
Sad ti. - Da vidimo mogu li i ja.
Dolazim! - Samo lagano.
Da, ovo je dobro. - Da.
O, ovo je... Dobro. Znaš šta? O! Nije neprijatno.
Tamo vidim neke orahe. - Je li? Gde?
Gde su? - Ovo je orahovo drvo.
I jeste orahovo drvo, zato što se naš rekviziter popeo.
Mogu li da pređem?
Pred očima mi je prošao moj život, i tvoji testisi.
Konane, našao sam orahe! - To!
Volim orahe ovde, u Austriji.
Izvoli, uzmi orah. - Hvala.
Zar ovo ne izgleda kao loša slika za album nekog folk dueta,
nazvanog, recimo, „Dva oraja”?
DVA ORAJA
Muntaseru, cilj ti je da što više ličiš na Austrijanca,
kako bi što brže dobio državljanstvo?
To mi je cilj.
Nešto najtipičnije što mogu da zamislim za njih jeste jodlovanje.
Da li bi voleo da naučiš kako se jodluje? - Voleo bih.
MARI I LAURENCIJUS JODLERI
Mari i Laurencijuse, vi ste jodleri? - Da.
Ne bih bio Austrijanac kad ne bih umeo da jodlujem.
Da, dobro. Da. - Jasno?
Kad bi on jodlovao bolje od predsednika,
morao bi da bude Austrijanac, bez pogovora.
Dobro. Odsad samo ja pričam jer to što si malopre rekao je suludo.
Ni sam ne znam šta sam čuo.
Da li je ovo spojeno s nečim? - Da, s mojim malim satom.
Savršeno pokazuje kad je vreme.
To je austrijski sat. - Sad razumem.
Znači, stalno nosiš alkohol sa sobom?
Da merim vreme. - Da li imaš problem?
Austrijanci imaju problem samo kad piju sami,
ali mi nismo sami. - Da, jasno, jasno. Dobro si.
Muntaseru, šta ti misliš? Da li ima problem s pićem?
I ja imam alkohol kod sebe. - Dobro.
Nosiš kožne pantalone?
Da. - Dobro.
Izgledaš kao beba koju je Džim Morison dobio s leprikonom.
Tako sad izgledaš. A to je kompliment.
Moramo da naučimo ovog gospodina kako se jodluje.
A nemamo mnogo vremena.
Prvo treba da razvijemo glavni glas.
Možeš li da otpevaš to?
Da.
Da, to dobro zvuči. - Prirodni talenti.
Dobro, sad glas iz grudi.
Da, to je bilo odlično.
Dobar dan, gospodine.
Zdravo. - Kako se zovete?
Danijel.
A ko je ovo? - To je Oto.
Oto! Naučićeš ga da jodluje?
Naravno, Austrijanac je.
Poenta je da tako pevate na Alpima?
Na planini? - Pre će biti u baru.
Tako pevate u baru?
To!
Naravno, u svom timu imam člana
koji tvrdi da je ekspert za svaku zemlju.
Svi znamo ko si. Dođi. Nije nikakvo iznenađenje.
DŽORDAN ŠLANSKI
Dobro. - Znaš? Evo te.
Tako je. - Džordan Šlanski.
Šta to posebno voliš kod Austrije?
Pre svega, ne tvrdim da sam ekspert,
ali volim ovu zemlju. - Gestikuliraću kao ti.
I ne rugam ti se,
samo odražavam to što radiš. Nastavi. - To je vid ljudske komunikacije,
u redu? - Naravno.
Artikulacija i gestikulacija, u redu?
Mogao bih je nazvati čak i punktuacija.
Ili masturbacija. Molim te, pređi na stvar.
Dopada mi se diverzitet, topografski diverzitet ove zemlje.
Šta? Reci to običnim jezikom.
Imaš alpske vrhove, imaš polja zelena,
imaš kosmopolitske i klasične gradove poput ovog.
Polja zelena. - Da, trčkaramo po poljima zelenim.
Kad si ti trčkarao po polju?
Trčkarao sam preko polja na mnogim kontinentima.
Nema ničeg lošeg u trčkaranju po poljima
ako su ti dostupna.
A hrana? Ti si veliki gurman.
Da, pa volim Wiener schnitzel,
naravno, nacionalno jelo... - Tako sam načuo.
A ne, ti praviš aluziju na wiener.
Imaš Wien, grad, pa ono što potiče odatle je Wiener,
pa tako imaš Wienerwurst, bečku kobasicu,
koja neke podseća na penis.
Zato su ljudi penisu nadenuli naziv wiener.
I sve je to poteklo odavde.
Odavde sa ovog... Ovde je sve počelo?
Da, sa ovog mesta. - Neko ga je ovde izvukao?
Nalazimo se ispred Wiener Schneekugelmanufaktur.
Ovde prave snežne kugle.
SABINE PERZI VLASNICA MUZEJA
Ovde su, kako mi kažu, izumeli snežne kugle. Da li je to tačno?
Moj pradeda je izumeo snežnu kuglu ovde,
u Beču, u prvoj deceniji 20. veka. - Možeš li da mi pokažeš
svoj muzej snežnih kugli? - Naravno.
Ovo je alat koji se koristi za izradu snežnih kugli?
Koristio se pre mnogo godina, da.
Ko je ovaj čovek? - Moj otac.
To ti je otac? - Da.
Da li su ga konačno uhapsili? - Ne.
I on je pravio snežne kugle? - Da.
Dobro.
Ja sam četvrta generacija, tako da... Da.
Ti si četvrta generacija koja pravi snežne kugle?
I prva žena
u porodičnom biznisu.
Razbila si zidove staklene kugle. - Da.
Čestitam. - Hvala najlepše.
Zdravo! Guten tag. - Dobar dan.
Vau! Vidi ti sve te kugle! Kad dođeš u muzej snežnih kugli,
misliš da ćeš videti kugle, je li tako?
Ali, da li očekuješ da ćeš ih videti ovoliko mnogo?
Pa, da. Da.
Sove, žabe, mede.
Šta je ovo? Toalet-papir.
To je specijalna kugla povodom kovida.
Koliko narudžbina ste imali? - Preko 5000.
Preko 5000 ljudi je... - Da.
...sad, izvini, nije mi namera da vređam, želelo ovo sranje?
Da, ja sam jako ponosna na tu kuglu.
Bože! Tek sad vidim ove! Pogledajte vi to! Impresivno!
Ne kažem da druge kugle nisu impresivne,
i nisu, ali ove su neverovatne!
Tvoj otac ih je napravio. - Da.
A ti si napravila ovu s rolnom. - Toalet-papira, da.
Šta je ovo?! Ko je to?
To je moj otac. - Molim?
Tvoj otac? - Da.
To je tvoj tata perverznjak, viri kroz prozor.
Tačno tako. - Jedno pitanje.
Da li bi on tako virio na tvom sastanku?
Zamislimo da sam ja Hajnrih, može?
I mi smo na sastanku,
i recimo da sad treba da se poljubimo.
Kako se to kaže na tvom jeziku? - Küssen.
Küssen. I ja krenem... Küssen, küssen.
I onda iznenada...
Vidim vas! Nema küssen, küssen.
Nema küssen, küssen. Je li takav bio? - Nije, nije.
Zapravo, uopšte nije.
Rekao mi je da se jebem sa svima...
Šta ti je rekao?!
Da se jebem što više mogu.
Sve dok se ne udam.
Otac ti je dao savet... - Da.
...da se jebeš što više možeš... - Da.
...pre nego što se udaš. - Imam dobrog tatu.
To je vrlo progresivno s njegove strane. - Jeste.
Dakle, on se u stvari nadao da će videti malo akcije?
Da. -„Hoćeš li se jebati?”
„Hoće li biti malo jebanja?” - Da.
„Ja bih da virim kroz prozor.”
„I napravim koju fotku možda.” - Gospode!
„I onda je pretvorim u snežnu kuglu za odrasle
sa jebačinom!”
Koja je najvrednija ili najneobičnija snežna kugla koju imate?
Možeš li da mi je pokažeš? O bože, pogledajte je!
Ovo je fantastično! - Rikola!
Prelepo izgleda. - Hvala ti.
Možemo ubaciti unutra i malu rolnu toalet-papira.
Ne treba nam tvoja čuvena rolna toalet-papira.
Veoma sam impresioniran tvojim muzejom. - Hvala ti najlepše.
Nisam veoma impresioniran.
Impresioniran sam tvojim muzejom. - Dobro.
Čuj, impresioniran. Drago mi je što imaš ovaj muzej.
Ovo je muzej. Šta kažeš na to? - Da.
Neka ostane na tome. - Dobro.
Ovo je zgrada u kojoj se čuvaju snežne kugle.
Ali ti mi se sviđaš. Stvarno si zabavna.
Otplesaćemo napolje.
Hoćeš da otplešemo napolje? - Da.
Sviđa mi se ovo. Je li to neki austrijski ples?
Mislim da jeste. - Dobro. Čudan je, ali...
Dobro, stvari stoje ovako. Vozili smo se sat i po
visoko u Alpe... - Da.
...zato što si ti želeo ovo vrhunsko iskustvo u skijanju.
A onda mi kažeš da ne skijaš.
Da, ja zapravo ne skijam, ali uživam u skijaškoj kulturi.
Izgledam kao srpski astronaut!
Ti izgledaš kao da je Džekson Polok pojeo gomilu šarenih bombonica
i onda se ispovraćao po šupku koji je stajao pored.
Ali ti ne skijaš. - Imao sam nezgodu u Britanskoj Kolumbiji.
Dobro, svi smo to prošli. Šta se tebi desilo?
Dogodila se povreda ligamenta.
Zašto govoriš „dogodila se povreda”?
Pa pričam o sebi, podrazumeva se da se odnosi na mene.
Vidiš, ne volim redundantnost.
Upravo ti govorim da ne izlažem svoje telo
velikim brzinama gravitacionog kretanja. To je sve.
Ali uživam u kulturi koja to prati. Uživam u toploj čokoladi posle.
Uživam u topljenom siru. U vinu. Uživam u ušuškanosti.
Moraš da doživiš neprijatnost
da bi umeo da ceniš prijatno.
Evo, jedno dete skija. I jedna mlada osoba skija.
Ja sam kao dete bio mislilac. Nisam morao da pomeram telo.
Uvešćemo novo pravilo, može?
Kad ja otvorim dlan, onda možeš da pričaš, u redu?
Ovo nikad više nećeš videti. - Dobro.
Da li se svakog dana istežeš? Možda se onda ne bi povredio.
Ne, ne. Davno sam se povredio.
Sad više nisam povređen jer više i ne skijam.
Ne moram da skijam. Uzbuđuju me druge stvari.
Sedenje u uglu, razmišljanje o svemu i svačemu.
Uzbuđuje te sedenje u ćošku? - Da.
Budi dobar i ne skidaj ove naočare. - Ne? Dobro.
Sad ništa ne vidim.
Pa, da ti kažem nešto, prijatelju.
Želim da znaš da te cenim. - Stvarno? Dobro.
Ti si dobar drug i neka smo došli ovamo.
Nije mi žao što sam nam iznajmio skije i skijaška odela.
To me uopšte ne nervira.
Kako se vidi? Savršeno. - Ništa ne vidim.
Došli smo ovamo posle skijanja. Samo što on ne skija.
Nema veze. - Ima veze! To je užasno!
Zdravo, kako si? - Dobro došli.
Drago mi je što vidim riđu kosu.
Takođe. - Lepo. Da.
Próst. Próst.
Après-ski.
Znam da te ponekad izluđujem,
ali mislim da ćeš kroz lekcije koje učiš
kroz ova zajednička iskustva,
početi da ceniš moje mesto u svom životu.
Kao što sam rekao, ja uživam u stvarima koje komuniciraju toplinu i ugodnost.
Ne trebaju mi spoljne aktivnosti da bih osetio uzbuđenje.
Ja mogu da osetim uzbuđenje u okvirima sopstvenog uma.
Da li ti je poznat raklet, švajcarski sir
koji možeš da topiš ponekad čak iznad žive vatre pravo na hleb?
Znaš li šta je smešno? Stvarno zavidim društvu za onim stolom.
Momci, stvarno ste najbolji!
Najbolja ekipa svih vremena!
Ja sam Katerina i zovem iz Feldkirha.
Reci nam nešto o sebi.
Radim kao psiholog. I volim da sviram metal.
Opa! Dobro.
Krindž blizard je sladž metal, ali i det metal,
kao i treš metal, i šta sve ne.
Ima mnogo urlanja? - Da.
Da li bih ja mogao da se pojavim kao gostujući vokal Krindž blizarda?
Još pitaš, jebote! - Misliš?
Ranije si gledala TV emisiju
u vreme kad sam radio TV emisije, je li tako?
Da, čak sam se i pojavila u videu sa ispravkama fanova.
ISPRAVKE FANOVA
Kad sam poslala video, rekli su mi da ljudi
koji budu emitovani u emisiji dobijaju majicu Tim Koko.
Nikad je nisam dobila.
Naći ću ti majicu i doneću ti je nekako, u redu?
Hoću da ispravim ovu nepravdu. Zaslužuješ svoju majicu.
AUSTRIJA BEČ
FELDKIRH
Katerina! Ćao! Izađi.
Jebote! - Izađi. Ćao! Kako si?
Dođite. Pazi ovo. Šta...
Je li to Dejvid Haselhof? - Jeste.
Tačno. Jako je popularan u Nemačkoj i Austriji, je li tako?
Da, da. Kao i AI Konan, naravno.
Vidi ti ovo! Ti si stvarno fan.
Okačen na istom zidu kao Haselhof. To je užasna čast.
Mislim, ogromna čast. Šta je ovo?
Izgleda kao satanistička zastava.
Odlično je. Stvara dobru energiju, zar ne? - Dobru energiju?! Ne.
Ne smeta ti što pipam plafon?
Ne, nema frke. Mogao bi i da
opaješ paučinu kad si već tu.
Kasnije ću. Volim da jedem...
Šta to bi?!
U životu nisam čuo da muškarac a ni žena tako glasno podrignu!
Pustite da čujemo ponovo.
Kasnije ću. Ja volim da jedem...
Voleo bih da upoznam tvog muža,
ako je tu. - Važi.
Ćao, kako si? - Ćao. Ja sam Kris.
Krise, drago mi je. Hajde da popričamo o tvom bendu.
Krindž blizard. I ti si u bendu?
Ne, ja sam menadžer. - A ti si menadžer.
Po tim skrštenim rukama vidim da ne radiš mnogo.
Imate mali studio.
Mogao bih ovako ceo dan. U stvari, i hoću!
Koliko svirki imate, ono, mesečno?
Večeras imamo drugu svirku.
Od osnivanja? - Da.
Opazite ovo! „Tajni plan kako postati Konanova najbolja drugarica”.
„Upoznati ga preko 'Putešestvija'”, što se upravo i dešava.
Tačno tako. Savršeno. - Ovo možemo da otkačimo.
„Upoznati ga na skijanju u Štadu.” Ne znam
da li ću moći... - Gštad.
Šta? - Gštad.
Šta sam ja rekao? - Štad.
A ti? - Gštad.
Opet, šta sam ja rekao?
Štad. - A šta si ti rekla?
Gštad. - Isto je!
Nije. - Jeste! Štad!
Gštad.
- Jedva se čuje G!
Ima G, ali ga ne izgovaraš.
Izgovaraš ga. - Gštad.
Da. Ne tako. - Gštad.
Rekla si da izgovaram sa G. Gštad.
Gštad. - Kako kažeš gusenica?
Ja kažem „usenica”.
Kako kažeš kad neko kine? - Jebi se!
Prelepo je. Popni se na tu stolicu.
Gledaj kakav pogled imaš, a uopšte ga ne vidiš.
Pogledaj ono! To je najlepši deo ove kuće.
Zašto? Zašto ne posečeš ovo? - Volim svoju privatnost.
Pa šta radiš ovde da ti treba privatnost?
Ovde samo obožavaš satanu i...
Imam malo dara. Napisao sam pesmu o tebi.
Želiš li da je čuješ? - Naravno.
Možda nije u tvom stilu.
Nema veze. Sviraj. - Ali blizu je hevi metalu.
Dobro.
Katerina ima stvarno kul bend
Ali svirali su samo dvaput za vikend
Mislim da je prevarantkinja Kada kaže da je muzičarka
Katerina
Ona podriguje kao svinja Odjekne kao nagazna mina
Uplašim se kad Katerina podrigne Ona je Katerina
Katerina se ljuti kad kažem Štad
Kaže mi da umesto toga govorim Štad
Ja ne čujem nikakvu jebenu razliku
Da. Pa... Blizu je.
Konan O'Brajen!
Katerina!
A sad hoću da održim svoje obećanje tebi, Katerina.
Pre mnogo godina takmičila se u našem tok-šou,
i obećao sam joj majicu. Katerina!
ZAKONSKE OBAVEZE ISPUNJENE
Idemo!
Feldkirh! Video sam i mnogo gore
Ljudi su ovde fini Liči na Lihtenštajn! Feldkirh!
Moglo bi biti mnogo gore!
Mali zabavni podatak.
Simbol Austrije je orao sa migrenom.
Drugi simbol Austrije je lav koji vejpuje.
Bili su daleko ispred svog vremena.
Hej, jedno pitanjce. - Da?
Ko ti je dao šal? Grut?
Zvao je Grut, traži da mu vratiš šal.
Zapravo je Gru.
Rekao sam Gru.
Mislio sam da kažeš Grut.
Ne, rekao sam Gru.
Kakva je to fascinacija Gruom? Ne razumem.
To je referenca.
To je nešto što komičari rade.
Ali zašto te ovo podseća na Grua? Da li on nosi šal?
Nosi. Taman šal.
Dobro, ali i drugi ljudi nose šal. Eno, onaj tip nosi šal.
Dobro, vidi. Gru ima šal na pruge...
Ali sama činjenica da nosiš šal...
Ti je dovoljna. - ...doprinosi 40% tome.
Malo ga zoveš Gru, a malo Grut.
Ne znam, zavisi kako izmontiramo.
A ja obično skoknem do montaže
i rešim stvar u svoju korist.
Zvao je Grut, traži da mu vratiš šal. Ko ti je dao taj šal, Grut?
Grut ti je prodao taj šal? Ko ti je dao taj šal, Grut?
Ispostavilo se da je od Feldkirha do austrijske granice dovoljna kraća šetnja.
Nisam mogao da odolim još jednom pečatu u pasošu.
Hej, pazite sad.
Austrija se graniči sa jednom majušnom zemljom po imenu Lihtenštajn.
To je šesta najmanja zemlja na svetu.
Evo je ovde.
Prema ugovoru sa Maksom, plaćaju me po zemlji.
Vidite kuda ovo vodi?
Zemlja... Bla, bla, bla.
Pogani. Bla, bla, Lihtenštajn.
Lihtenštajn!
ČINJENICE O LIHTENŠTAJNU:
NE TREBA ZAKLJUČAVATI BICIKLE JER JE STOPA KRIMINALA „VEOMA NISKA”.
LIHTENŠTAJN JE SVETSKI LIDER U PROIZVODNJI VEŠTAČKIH ZUBA.
GODINE 1866. U RAT JE OTIŠLO SVIH 80 VOJNIKA. VRATIO SE 81,
JER SU STEKLI PRIJATELJA.
SVAKA ŠESTA SMRZNUTA PICA POJEDENA U NEMAČKOJ DOLAZI IZ LIHTENŠTAJNA.
To vam je bio Lihtenštajn. Pare na sunce, Makse!
Ne mršti se na mene.
Ovo je sumanuto.
SALCBURG AUSTRIJA
Moram ti reći, Džordane, ono što volim kod Austrije,
ili kako je ti zoveš...
...jeste to što svaka zgrada
izgleda staro i kul i fantastično.
Da li si znao da je ovo Popajevo pečeno pile?
Da li znaš šta je ovo iza nas? - Šta je?
Kuća vafla!
Vafelhaus.
Prelepo je. Znaš li šta je ovo?
Šta je to? - Lenskrafter.
Znaš li šta ono tamo? - Šta je to?
Čipotle.
Bio sam tamo pre pola sata!
I uzeo sam čimičangu!
Inače, zvao je Gru, traži da mu vratiš jebeni šal.
Očigledno, kombinacija džet-lega
i Džordana dovela je moje mentalno zdravlje do ivice pucanja.
Srećom, nalazio sam se u rodnom mestu psihoterapije.
Nalazim se u Frojdovom muzeju.
MUZEJ SIGM. FROJDA
Ovo je ordinacija u kojoj je Frojd praktikovao...
PROFESOR SIGMUND FROJD
...psihoanalizu. Ovde je radio od 1891...
SIGMUND FROJD OTAC PSIHOANALIZE
...do, ako se ne varam, 1938.
A ovo je Piter. Je li tako? - Da.
PETER NEMAJER DIR. MUZEJA
Drago mi je. - Takođe, Konane.
Ovo je autentični kauč
na kojem su njegovi pacijenti ležali dok ih je on analizirao. Je li tako?
To nije tačno.
Ovo je kauč na kom su ljudi čekali.
Pravi kauč je u Londonu.
Stekao sam utisak da,
kako bih došao danas ovamo i posetio muzej,
moram da budem obučen kao Frojd. Da li je to tačno?
Nije neophodno, ali je veoma lepo.
Da li si ti bio na analizi? - Ne, nisam.
Kako se zoveš, molim te?
Zovem se Helmut. - Helmut.
I reci mi, Helmute... da li mrziš svog oca?
Moj otac je veoma cenjen čovek.
Da li imaš poriv da ubiješ svog oca
i oženiš se svojom majkom?
Mislim da ne bih.
Ne pitam te šta misliš. Da li želiš da ubiješ svog oca?
Ako želiš, znam tipa koji će ti to jeftino završiti.
Odličan je.
Potrudiće se da izgleda kao nezgoda na biciklu.
Da li u poslednje vreme sanjaš uznemirujuće snove, Helmute?
Sanjam nešto nalik na motorizovano vozilo koje
ulazi i izlazi iz tunela. - Nalik na automobil?
Da li automobil ima oblik
očevog penisa?
Ne znam kako izgleda očev penis.
Zar nikad nisi zatekao oca kako izlazi posle tuširanja
i rekao: „Oče, sheitenhauser ti se vidi”?
Ne, nisam nikad.
Kad automobil ulazi u tunel,
da li kaže: „Stiže, tatica”?
Voleo bih da pređemo pet faza psihoseksualnog razvoja.
Oralna faza. Zatim, analna faza.
To je kad za vreme seksa stavljaš hranu u guzicu.
Obično gulaš. A zatim imamo falusnu fazu.
Da li je jedenje krastavaca i šargarepa simbol falusne faze?
Da li si nedavno pojeo šargarepu i krastavac?
Da. - Ili si je prvo dugo lizao
a onda više puta gurao u usta i vadio iz njih?
A onda shvatiš da je to penis i da si u zabačenoj uličici
sa tipom po imenu Ongi?
Nikada to nisam doživeo.
Nisi? E pa ja jesam. - Ne.
Ongi, javi mi se ako gledaš ovo.
Bilo nam je lepo. Voleo bih da te vidim ponovo.
Frojd nije pričao mnogo. Puštao je da pacijenti govore.
Ja mislim da je Frojd pričao mnogo
i radio razne stvari
i govorio budalaštine koje bi dobro prošle na HBO Maksu.
Ili, samo Maksu, kako ga sad zovu, jer su, iz nekog razloga,
odlučili da je HBO suviše prestižno ime.
Uzgred, ova brada je sa lepljivom trakom, nije stvarno zalepljena.
Snimio sam mali milion emisija,
i nisam lud da stvarno zalepim bradu.
Vodio sam dodelu Oskara gde su tražili od mene da zalepim bradu
kao da igram u školskoj predstavi „Dvanaest gnevnih ljudi”.
Navaljivali su, i navaljivali. A šta je sa mnom?
Ja samo vučem, i vučem. Kao stara mula.
Zabrinut sam što u mom poslu sklanjanju ljude kad ostare.
Posebno u komediji. Sad se sve vrti oko Nejta Bergacija.
O, Nejt Bergaci. Da li si ga gledao na SNL-u?
On je tako smešan. A pogledajte mene, obučen kao Frojd,
radim ovu putopisnu emisiju - ponovo.
Mesecima nisam video ženu, deca me mrze.
A onda pogledam druge putopisne emisije.
Eva Longorija. Ona putuje u Meksiko Siti i...
„O, pogledajte me. Sva sam sređena i lepa. Gledajte me.”
„O, samo sam pojela malo ukusne hrane i popila čašu vina,
koje je bilo izvrsno.” „I rez! Vrati se u svoju hotelsku sobu.”
„Sa pet zvezdica, Eva Longorija!”
Ili Stenli Tuči, šta je to jebote?
On samo proba jelo i kaže: „Ovo je ukusno.”
A oni pitaju: „Sviđa ti se?”
„O bože, osećam pravu eksploziju radosti u ustima!”
„I rez. Idi u svoju hotelsku sobu. Stenli Tuči, snimili smo.”
„Hej, a šta Konan radi?” „Pa on je zalepio lažnu bradu. Obukao se kao Frojd.”
„On izvodi ceo šou.”
„Omatorio je. Za deset minuta stavljamo ga na trapez.”
„Pašće i slomiće kuk. A onda ćemo reći:
'Sad je vreme da ideš u Guam.'”
„Požuri, Konane.”
„Nećemo ti platiti stari honorar jer sad strimujemo.
Nemamo više toliki novac. Dobiješ koliko dobiješ.”
Onda se to pojavi i neko kaže:
„Gledao sam te u avionu. Bilo je baš smešno.”
A ja mislim: „Baš smešno? Slomio sam kuk.”
Guraju me i guraju. A Džef Ros stoji u pozadini i žvaće žvaku.
Kaže: „Dobro to izgleda.”
Slegne ramenima i kaže: „Ne znam. Ja više ne jedem hleb.”
A ja mislim...
„Koji kurac, ne jedeš hleb?
Zar ćemo i o tome pričati u tok-šou?”
„Uskoro ćemo umreti, a mi pričamo o izbacivanju hleba?”
A pisci, njih baš briga, znaš.
Pričam pizdarije koje mi padnu na pamet, a onda ih oni zapišu.
„Vau! To super zvuči. Svakom po jedan Emi.”
Dr Frojde, žao mi je, naša seansa je završena.
Onda, sledeće nedelje u isto vreme?
Još jedan simbol Austrije.
Zevs izlazi iz striptiz-kluba u četiri ujutro.
„Jao, gde su mi gaće?”
Džordane, sećaš li se ranije kad sam pravio onu
šalu o tebi i Gruu? - Da, sećam se.
E pa, imam mali poklon za tebe.
Da. Vidi ti to. Savršeno.
Hej, Austrijo, pogledaj, to je Gru! Ne sviđa ti se šal?
Ne brini, gruvaš ko grom. - Da.
Ovde imamo Grua, a ja sam malac.
Da. Niko nije s tobom.
Ćao, odakle si ti? - Iz Kazahstana.
Ti si iz Kazahstana? - Da.
Gledala si film „Grozan ja”?
Nisam. - Dobro.
Pa, znaš šta? Tamo ima jedan tip, i zove se Gru.
A to si ti.
Da! Da! - Da.
Inače, u Kazahstanu te vole.
Vole me u Kazahstanu? - Da, mnogo.
Treba da posetim Kazahstan. - Da!
Znaš li koga ću da povedem?
Grua! - Grua.
Povešću i Grua. - Dobro, drago mi je što smo se sreli.
Da, kad vas fanovi prekinu... - Drago mi je.
...onda znate da ste preterali.
Molim te, nemoj.
Mislim da gubim razum. - Sigurno.
Hor bečkih dečaka čuven je u celom svetu,
i ima tradiciju dugu 525 godina.
Ovo su tri člana...
DŽIMI ČIJANG DIRIGENT HORA
...Hora bečkih dečaka. - Da.
Ovo su kape koje nosite. - Da.
Možete li da ih stavite? Da vas vidim s kapama?
Izgledate kao da upravljate malom podmornicom.
Šta piše na obodu kape? - Wiener Sängerknaben.
Što znači? - Hor bečkih dečaka.
Da.
Da li spavate u krevetima na sprat? Znate, jedan iznad drugog?
Pa imamo jedan krevet na sprat. - Da.
Da, jedan krevet visok tri metra.
Da.
I klinac na vrhu se okrene i padne u smrt.
Da, ne možeš tu ništa.
Da. Šta ćeš, povremeno izgubiš ponekog klinca.
Dešava se, je li tako? - Da.
Čujete ga kako pada...
I pomislite: „Malo falšira.”
Oho! Pogledajte ovo. - Da.
Svi su ustali. Hvala.
Vrlo lepo.
Kako da pevam kad mi se smejete?
Sad sam ja dirigent, jasno?
Šta god da uradim, pratite me.
Jasno? Gledaj pravo u ove oči.
Nikad ne gubi koncentraciju. Jesi li me razumeo? Odlično.
Idi u banku, opljačkaj banku, daj mi sav novac.
Da, moj savršeni robot.
Dobro došli u naš program o velikim evropskim horovima.
AUSTRIJSKA TELEVIZIJA PREDSTAVLJA HOR BEČKIH DEČAKA
Danas vam predstavljamo cenjeni
i popularni Hor bečkih dečaka.
Sa Konanom O'Brajenom.
Hvala vam.
Uprkos hladnoj klimi,
ljudi Austrije su srdačni...
zabavni...
i iznad svega, čisti.
Takođe, nikad nisam bio u zemlji koja je više tolerisala moje pevanje.
Hvala ti, Austrijo. Pružila si mi mnogo.
Red je da ti ostavim nešto zauzvrat.
DŽORDAN ŠLANSKI MORA DA OSTANE
Id su primitivni nagoni.
To su nagoni za hranom i seksom.
Stvari koje bi zanimale pećinskog čoveka.
Ego je vafel.
Može se podgrejati. Zamrznut je, ali može se podgrejati.
Popularan je kod dece ujutro
za doručak pre škole. Superego je malo skuplji ego.
To je ego sa dodatkom mlaćenice,
i jede se sa sirupom.
Malo je skuplji, ali ako voliš svoju decu,
vredi svake pare.
ZA TOMASA I RUT O'BRAJEN
Prevod titlova: Ivana Kuzmanov