Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ЗА МОТИВАМИ ОДНОЙМЕННОГО РОМАНУ ХУАНА ПАБЛО ВІЛЬЯЛОБОСА
БЕНКЕТ У НОРІ
- Що ти задумав, Точтлі? - Дивлюся на свої капелюхи.
Вирішуй швидше. Їжа холоне.
Вони всі там?
Так.
Я зараз.
СЕРІЯ 1 ПРИНЦ ТОЧТЛІ
- Чичилькуалі, допоможеш? - Так, звичайно.
Чому ви притихли?
Виконуємо твій список бажань, синку.
Усі на своїх місцях. «З днем народження» співати заборонено.
Шоста, дев'ята, одинадцята пісні з альбому Рамона Аяли,
який слухає Іцпапалотль.
Але ви розважайтеся. Це ж день народження.
Будь щасливий, красунчику.
З днем народження, малий.
Геть дорослий, Точтлі.
Вітаю, малий.
Тигри й мавпи вітаються.
Нині ми виконаємо всі твої бажання.
- Сьогодні. - І завжди.
З цибулею і булочками, як ти любиш.
О!
Їж кесадильї.
Доїдай усе, бо не дамо тобі подарунки.
Зроби музику гучнішою. У нас же свято.
- Уже. - Дай мені трохи.
Ти знаєш, як я її люблю
Не підпускай іншого чоловіка
Зваб її грошима
- Хто хоче? - Дай тостади.
Точтлі, вітаю, синку.
Дякую.
Смачного. Я одягну капелюха.
Тут є цибуля.
- Вмираю з голоду. - Пробач.
- Цей мій. - Побачимо.
- Подивімося. - Блискуче.
Круто, скажи?
Що це?
Бінокль, щоб бачити в темряві вночі.
Але для цього можна ввімкнути світло.
Даруй тільки щось зі списку, друже.
- Наступний — з твоєї кишені. - Нумо. Відкрий мій.
- Подивімося. - Подивімося.
- Оце подарунок! - Велика коробка!
Ого!
Точнісінько як у мого діда.
Дуже гарно, правда?
- Приміряй. - Так, синку.
Не тим боком.
- Виглядає гарно. - Ось.
- Красень. - Повернися. Глянь на мене.
Дай я поправлю.
Ану. Відкрий мій.
Гляньмо.
Що це?
- Чудово. - Багато подарунків.
Що? Що це в біса таке?
Капелюх.
- Це кепка, а не капелюх. - Так.
Я можу надіти його на голову, як будь-який капелюх.
Справжній, як на спортивному полі.
Ти витратив на це 2 000 песо?
Тобі пасує, Містлі. Хай буде тобі.
- Я більше не дам тобі грошей. - Іди.
Залиш собі.
А ти що в біса йому подарував?
Що? Книжку про людське тіло.
- Вона була в списку чи ні? - Була.
Чудово.
Чичилькуалі, що прийшло?
- Мій подарунок, синку. - Подивімося. Біжи.
Ходімо.
Швидше. Досить балачок.
Вітаю, синку.
Що це, чорт забирай, таке?
Дятел.
Що?
Екзотичний дятел з Бразилії.
У світі залишилося лише 250 таких.
- Усе ти знаєш, Точтлі. - Одна з 15 тварин під загрозою зникнення.
Тоді треба його берегти.
Привіт, ти не бегемот, але ласкаво просимо, птаху.
І де б ми тримали бегемота, Точтлі?
Який прекрасний птах.
Як ти його назвеш?
Краще повторити його ім'я сто разів,
і якщо ще подобається, так і назвати.
Треба було сказати це моїй мамі, Точтлі.
Я думав, ти спиш, синку.
- Ні. - Яке слово ти сьогодні вивчив?
Жалюгідний.
Ти просто геній, паскуднику.
Не треба бути генієм, щоб вивчати складні слова. Це легко.
Я не пам'ятаю, чого вчився в школі.
- Навіть множення навхрест? - Так, навіть це.
Сподобався день народження?
Було весело.
Ти вже назвав птаха?
Ні, ще ні.
Знаю, це не перший подарунок у твоєму списку,
але він був дуже дорогий.
Мені птах до вподоби.
Я шукатиму бегемота.
- Ацкатль каже: «Хто шукає, той знаходить». - Ацкатль... Він знаходить лише бур'яни.
Лягай уже спати. Пізно.
Тату?
Масацін каже, життя не завжди справедливе, бо не завжди отримуєш те, що хочеш.
Тоді який сенс?
Життя — як лотерея, синку.
На щастя, у нас багато виграшних номерів.
А тепер спи.
Закривай той словник.
Їй стало погано якраз перед моїм від'їздом сюди.
У Єліци часто так. Вона погано переносить лікування.
Йолькаут питав про тебе кілька разів.
Я послав Чичилькуалі повідомлення.
Щоб він за мене вибачився.
З днем народження.
Що це за гей малий?
Прочитай, а тоді мені скажеш.
Але дивися.
Це копія корони Людовика XV.
Єдиного, хто пережив Французьку революцію.
- Саме так. - Дякую.
Прошу.
- Не налазить. - Що? Дай подивлюся.
Чорт. Чому?
Сиди спокійно.
Я поміряю твою голову і попрошу їх переробити.
А французам міряли голови перед відрубуванням?
Ні, Точтлі. Гільйотина однаково рубала всі голови.
Незалежно від розміру.
- Без страждань. - Точно, молодець.
Ти читав нотатки.
Винайдена Гійотеном у 18-му столітті.
Жозеф-Іньяс Гійотен.
І для чого?
Щоб покінчити з методами тортур, такими як розчленування конями.
Цього не було в нотатках, Точтлі.
Але так. Ідея була в тому, що з гільйотиною
смерть буде рівною для всіх,
незалежно від рангу чи соціального класу.
І з цією ідеєю гуманізм і милосердя
можна виявляти навіть до засуджених до смерті.
Що таке милосердя?
Милосердя означає
співчуття до людей.
Навіть до наших ворогів.
Але що таке співчуття?
Співчуття — це жаліти тих, хто чинить звірства.
- Що таке... - Звірства — велика жорстокість.
А як там справи з граматикою?
- Ти зробив уроки? - Ні. Я читав нотатки з історії.
Точтлі, граматика не менш важлива, ніж історія. Навіть більше.
Знаючи свою мову, ти можеш зустрітися зі світом.
Знаєш, чому я завжди хотів бути письменником?
Ні.
Тому що це чудовий спосіб пізнати себе.
Йолькаут каже, що література — це дурня.
Не слухай усе, що каже батько.
Гаразд. Діставай підручник з граматики.
Ти вже ситий? Нумо, поїж іще.
Я нікому не скажу.
У тебе немає мови, і тобі нормально.
Ти не вмієш говорити, Ґунтуре,
тож Ацкатль не змусить тебе зізнатися, що я даю тобі сьогоднішнє м'ясо.
Ну ти диви! Ти ж не даєш їм сьогоднішнє м'ясо?
Ні.
Якщо вони переїдають, то товстіють, і користі нуль.
А яка з них користь зараз?
Гаразд.
- Допоможи мені. - Що робити?
Одягни рукавички.
Зберемо лайно.
Це корисно для душі.
Не дає зазнаватися, Точтлі.
Фу.
Фу? Воно таке ж, як у тебе.
Це все, що вони їли.
Привіт, птаху.
Повторивши це сто разів, я вирішив назвати тебе Гіпопотамом.
Не тому, що ти мені не подобаєшся,
а тому, що найбільше за все я хочу африканського карликового бегемота.
Але ти маєш радіти.
Ти під загрозою зникнення,
і це робить тебе особливим.
Це добре, коли види вимирають.
Інакше не було б нічого унікального.
До зустрічі, Гіпопотаме.
- Ти та дитина. - Що?
Ти та дитина.
Яка дитина?
Йолькаут не любить чужих у домі.
- Хто такий Йолькаут? - Мій тато.
- Чому не звеш його татом? - Його звуть Йолькаут.
- А як ти називаєш маму? - У мене немає мами.
- Що це за капелюх? - Французький трикутний.
Де ти його взяв?
Йолькаут купив у музеї у Франції.
Ти любиш курити?
Сигари використовують, щоб витягти правду з брехунів.
Ось ти де, клята Йоландо.
Іду, тітонько.
Я ж казала ні з ким не говорити.
Так? Досить.
Іди. Ти тут не на канікулах.
Прибери кімнату з телевізором і кімнату з іграшками.
- Так. - І ти щось роби.
Так.
- Сьогодні я де з ким познайомився. - З ким?
З дівчиною, прийшла з Іцпапалотль.
Це її племінниця, Йоланда.
Прийшла допомогти з хатньою роботою. Вона старіє, бідолаха.
Сьогодні ти познайомишся ще з кимось.
З ким?
З губером. Він прийде на вечерю.
- До мене? - Ні, до мене.
Але я хочу, щоб там був і ти.
Навіщо?
Важливо, щоб потрібні люди знали, що ми сім'я.
Щоб вони побачили це на власні очі.
Чому?
У губера також є сім'я, дві доньки.
А тим, у кого є сім'я, легше вести бізнес
з такими ж сімейними людьми.
Як жалюгідно.
Готовий.
Хочеш, я називатиму тебе татом перед губером?
Як хочеш, так і називай.
А що означає губер?
Губернатор.
- Чого? - Нічого, паскуднику.
Біжи. Відкрий кран.
Не лупцюй мене!
Це не те, чого ми очікували, але маємо те, що маємо.
У цьому й проблема, губере. Ви звикли чекати.
- Іноді іншого вибору немає. - Ми не чекаємо. Ми робимо.
Люди обирають те, що хочуть, Йолькауте.
Моя домовленість не з людьми. А з вами.
Ваш єдиний обов'язок — продовжувати роботу.
І вони продовжать.
Вони продовжать.
Це нормально. Якщо щось змінюється нагорі,
будуть зміни всередині і внизу.
Та годі. Хто сказав, що ви нагорі?
Вечерю подано. Прошу до столу.
Після вас, губере.
Ого, які апетитні енчилади.
Дякую.
Ти в яку школу ходиш?
Ні в яку. Мене вчить Масацін.
Губере, кляті гринго — це проблема.
Я можу поговорити з ними, запевнити, що...
Ні, ви говоріть з тими, що й завжди. Про гринго подбаю я.
Кажуть, ви політик.
- Для чого вони? - Хто?
Політики.
Відповідайте.
Ми керуємо людьми.
Даємо їм те, що треба для щасливого життя.
Мені потрібен африканський гіпопотам.
Цей малий — це щось.
Тоді поговори з губернатором в Африці.
В Африці є губер?
На жаль. Губери повсюди.
Що це?
Мені потрібна невелика допомога.
Самі знаєте, новий президент,
нові поборники,
нові фігури на дошці.
Може, хай краще хлопчик пограється у своїй кімнаті?
Що ви сказали?
Що, може, краще б...
Ні, він залишиться, доки не доїсть кесадилью.
Як ваші доньки, губере?
Немає жахливішого вибору в житті, ніж народити дитину.
Батько піде на будь-яке звірство, щоб захистити своїх дітей. Як думаєте?
- Це необов'язково. - Що необов'язково?
Ми всі добре розуміємо, як працює наш бізнес.
І щоб він працював, як завжди, мені знадобиться невелика допомога.
Ви її отримаєте, губере.
Йолькаут завжди все може. Так, синку?
Так.
- Іцпапалотль. - Так, сеньйоре?
Забери тарілку пана. Він уже доїв.
Так, як скажете.
Перепрошую.
- Проведіть його. - Так, босе.
- Ідіть за мною. - Дякую за вечерю.
Сюди.
Йолькаут завжди все може.
Хто там?
Це я, Точтлі.
Що сталося?
Животик болить?
Сідай. Я зараз прийду.
Можна ввімкнути світло?
Ні.
Уже так пізно.
Якщо й очі болять, це печінка.
Дай руку.
Болить?
Дитина твого віку не може їсти лише кесадилью й морозиво.
Ти маєш їсти й щось інше.
Фрукти.
Пообіцяй, що завтра з'їси хоча б одне манго, добре?
Марія-Антуанетта з Австрії не знала, що таке манго.
Марія-Антуанетта з Австрії?
Їй відрубали голову, вона так і не скуштувала манго.
Пообіцяй, що завтра з'їси манго.
До того ж це має бути справжнє манго,
а не мангове морозиво.
Дай іншу руку.
Це ж була ти, так?
Це був ти.
Я принесу чаю, і тобі полегшає.
Сподіваюся.
Звичайно.
Коли в мене болів живіт, мама давала мені ромашковий чай.
Але, дівчинко
Я кохатиму тебе
Куля в серце.
Труп.
Тридцять куль у ніготь мізинця на лівій нозі.
Живий.
Три кулі в підшлункову.
Діагноз неточний.
Гаразд. Тепер питай мене.
- Три кулі в коліно. - Живий.
- Дві кулі в праву сідницю. - Живий.
Куля в шию.
Труп.
- Не факт. - Чому?
Якщо не потрапити у важливу артерію, можна й вижити.
Діагноз неточний.
- Куля в око. - Проблема, босе.
Що таке?
Я зараз повернуся.
- Як ти, малий? - Продовжимо трохи пізніше.
- Привіт. - Привіт.
- До зустрічі. - Що, бляха, сталося?
Також підтверджено, що новий мексиканський уряд...
Нас підставили.
Додай звуку.
...для екстрадиції кількох наркоторговців
у в'язницю суворого режиму в штаті Аризона.
Домовленості було досягнуто
після візиту президента Мексики у Сполучені Штати
після того, як президент висловив стурбованість
слабким контролем мексиканського уряду
над цими злочинцями...
Сиди в офісі. Я зараз повернуся.
- Відведи його, Містлі. - Так.
Ходімо, друже. Пограємося.
Нумо, пішли.
Що сталося?
- Нічого. - Скажи мені!
...почав таємну операцію
з виявлення найбільших мафіозі,
таких як голова картелю Сіналоа Йолькаут Родріґес,
який зараз є однією з головних цілей нового уряду.
Поки що вони знайшли...
СЕРІЯ 2 ДЕТЕКТИВ ТОЧТЛІ
Вони називали імена?
Ні, ми не знаємо.
У нас є інсайдер, який може дізнатися?
Це й були наші люди-інсайдери.
Ні, не в УБН, Поло.
У ФБР.
Глянути, що вони кажуть, чи щось знають.
Ні. Ще ні.
Поки що ні.
То зупинимо дистрибуцію і глянемо, кого вони шукатимуть.
- Навряд чи це варіант. - Чому?
Бо люди чекають на свій товар.
За останні кілька років конкуренція зросла і...
Це я й сам знаю.
Йолькауте, життя триває, ясно?
Знаю, це дивно. Ми трохи ризикуємо.
Так, життя триває, доки не зупиниться.
- Що? - Там хтось є.
Хто там у біса лазить?
Це мій син.
Підійди ближче, синку.
Не хвилюйся. Він не знає англійської.
Добре.
Слухай. Це Пола Сміт, подруга-гринга.
- Привіт. Як тебе звати? - Точтлі.
Рада знайомству, Точтлі. Супер. Ти детектив. Нічого собі.
Який красень.
Чому її волосся ворушиться?
Що він сказав?
Цікаво, так? Це як капелюх з волосся.
Я маю обговорити з пані деякі важливі речі.
Французький король Людовик XIII змушував чоловіків носити перуки,
щоб у них не було хвороб голови,
таких як воші.
Тому я ношу не перуки, а капелюхи.
Он воно що.
Синку, я поговорю з нею. Іди пограйся там.
Я пізніше підійду. Іди.
Краса, так?
- Хочеш текіли? - Так.
Треба бути обережними.
Кажуть, зовні хаос.
Хто каже?
Я чув, що люди кажуть.
Це хто тобі сказав?
Не знаю, люди говорять.
Які люди?
Припини.
- Ти зачинив двері? - Ні.
Так.
От же довбаний козел.
Який же ти тупий.
- Тупий! - Їдьмо.
Точтлі!
Де ти?
Де ти був?
Іди в ліжко, у мене дуже холодні ноги.
...Т-И-Т-У-Ц-І-Й-Н-І-С-Т-Ь,
неконституційність.
- Ідеально. - Дай довше слово.
Контрреволюціонер.
Воно не довше.
Ну, тоді...
Гіпопотомонстросескіпедалофобія.
- Що це означає? - Боязнь довгих слів.
Аф-ри-кан-ський-кар-ли-ко-вий-бе-ге-мот.
Досить, ти просто граєшся.
Серйозно?
Слухай.
- Кажи. - Я тут подумав.
Може, їдьмо зі мною в місто наступного тижня?
Зможемо поїсти морозива,
побачиш Єліцу.
Йолькаут не хоче, щоб я виходив з дому.
Скажи йому, що хочеш поїхати в місто, що ти будеш зі мною.
Одного разу я поїхав у містечко Містлі, і там був жах.
Ну...
Єліца хотіла б тебе побачити.
Йолькаут теж.
Що Йолькаут?
Хоче тебе бачити і сказав запросити тебе на сніданок.
То ходімо.
Ні.
Треба знати все про час, коли це було написано.
Інакше ви змарнуєте багато часу,
часто повертатиметеся через суперечливість.
І що цікавого в цьому часі?
Цього я не знаю.
А як дізнатися?
У молодості
я всім заперечував.
Тому мене не публікували.
Його не публікували, бо його історії були нікчемні.
Ти їх читав?
Так, коли він став репетитором Точтлі.
Я був дуже педантичним.
А тепер?
А тепер ти — найкраще оплачуваний вчитель у Мексиці.
Зазвичай так буває.
Ми, письменники-невдахи, стаємо вчителями,
але моя невдача хоча б не була марною.
Тепер я виховую нашого любого Точтлі, так?
А тобі, синку, подобаються уроки з Масаціном?
Так.
Ти питав, чому він не прийшов на день народження?
Що він сказав?
У мене були проблеми.
Які проблеми?
Сімейні проблеми, от і все.
Негарно не приходити через проблеми.
Що ти робиш?
Що менша порція, то краще вона засвоюється.
Не слухай її.
Квечоллі — боягузка. Вона їсть лише фрукти.
Фрукти й овочі.
І сир, іноді.
Тату, дівчата теж можуть бути боягузками?
Звісно, синку.
У світі повно боягузів: чоловіків, жінок і дітей.
І ми, чоловіки, можемо цим скористатися.
Бути боягузом нормально.
Передай соус.
У деяких боягузів більші яйця, ніж у самого Панчо Вілья.
Він багато знає про книги. Але нічого — про життя.
Я просто кажу...
Я знаю, що ти кажеш, і ти помиляєшся.
Слухай, коли я говорю про боягузів, я не про квірів чи педиків.
Я про тих, хто поводяться, як боягузи.
Я не квір.
Я люблю чоловіків, і ти це знаєш.
Правда?
Іцпапалотль, дай мені тортилью.
І м'яса.
Подивимося.
- Тако... - Ні, яка гидота.
Не пхай його мені.
Серйозно?
Він тебе налякав.
Я з'їв забагато тамале.
- Тобі смакує їжа Іцпапалотль? - Так.
Слухай.
Подякуй Йолькауту за сніданок.
- Перекажеш йому? - Так.
- Що ти вивчатимеш завтра? - Іспанську книгу...
Масаціне! Твої гроші.
Порахуй.
Ні, я тобі довіряю.
Дивися.
«Круки в скорботі». Хороша книга?
- Дуже. - Там є кров?
Є смерть, але без крові.
- Що ти йому продав? - Нічого. Я дав йому кілька романів.
Щоб він почитав.
Побачимося завтра.
- До зустрічі. - Так.
- Вчися. - Так.
Він вибухнув!
Влада моя!
Гей!
Влада моя!
- Привіт. - Привіт.
- Ти тут живеш? - Так. А ти де живеш?
Он там.
- А що там? - Мій дім.
А що ще?
Цей палац лише для тебе?
- Ні, є й інші люди. - Скільки?
П'ять, але я знаю ще кількох. А ти скількох знаєш?
Дуже багатьох. У школі нас
тридцять двоє.
- Це правда, що у вас є зоопарк? - Так.
Які там тварини?
Тигр, мавпи, зебра...
Слухай, а...
можна зайти?
Я не знаю. Йолькаут вирішує, хто йде, а хто виходить.
Хто такий Йолькаут?
Мій тато. У тебе є тато?
Так.
- А мама? - Теж є.
Вона чекає на мене. Піду. Бо запанікує, якщо я спізнюся.
Йолькаут не панікує, бо я завжди тут.
- Ти ніколи не виходиш? - Ні.
Влада моя!
- Ось, візьми. - Дякую!
Влада...
- Бувай! - Бувай!
Влада моя!
Брати-мексиканці, настав час повернути те, що було нашим.
Так, сеньйоре!
Якщо в цьому батальйоні є боягузи,
підніміть руки.
Гаразд, двох боягузів ліквідовано.
Хтось іще хоче щось сказати?
Ні, сеньйоре!
Іди!
Хто це сказав?
Ні, що? Виродку.
Пустіть мене!
- Ворушися! - Клянуся, це був не я.
- Я вірний! - Мені начхати. Іди швидше!
- Тебе хтось бачив? - Ні, ніхто.
Ворушися!
Де Точтлі?
У своїй кімнаті, грається.
Відведи його подалі.
Іди.
Давай, ходімо всередину.
Заходь!
Що, по-твоєму, мало статися, коли ми б дізналися?
Будь ласка, не вбивай мене. Благаю.
- Як тебе звуть друзі, Антоніо? - Антуко.
Мене звуть Антуко.
Здоровий глузд, Антуко.
- Йолькауте, клянуся, це був не я. - Так, припини.
- Скільки в тебе машин? - Що?
Просте питання. Скільки в тебе машин?
- Три. - Три. А будинків скільки?
Два.
Ти закінчив початкову школу?
Що?
Відповідай, виродку!
Ні, не закінчив.
У скількох людей, які навіть не закінчили початкову школу,
є три машини і два будинки?
У мене четверо дітей, а наймолодша ще немовля. Будь ласка...
Антуко, ми облажалися через таких, як ти.
Єдиний спосіб уникнути таких поганих моментів у майбутньому —
наочний приклад.
Будь ласка.
Ні.
Ні!
Це сальса Піко де Галло.
- Вона дуже гостра. - Кесадильї, сонечко.
Так, Містлі. Хочеш лимона?
Води?
- Дай йому червоне. - Я навіть говорити не можу.
Якщо знаєш, що гостре, навіщо стільки?
У тебе пляма.
Зроби голосніше.
- Що? - Голосніше зроби.
...жертва була працівницею зоопарку Ермосільйо.
Поліція вже прибула в зоопарк...
Хай спочиває з миром.
Вона — їжа для левів.
І стане лев'ячим лайном.
Єдине, що спочиває з миром, — її нога.
...в результаті суперечки між працівниками.
- Ось. - Мотив поки що невідомий.
У зоопарку Ермосільйо є африканські карликові бегемоти?
Нема. І навряд чи колись будуть.
Президент республіки оголосив про нові заходи безпеки
для боротьби з новою хвилею насильства в країні.
Національна армія візьме під контроль...
Чому там губер?
Я прошу народ Мексики сприймати це не як загрозу,
а як ресурс, щоб вони могли й далі жити в мирі.
Гарного вечора, малий.
Гарного вечора!
Іди сюди, синку.
Іцпапалотль залишила тобі м'яса тампікенья.
Вона сказала, що втомилася,
і пішла спати.
Але казала, що ти можеш її розбудити, якщо зголоднієш.
Глянь на них, сину.
Краса в клітці.
Дай Масаціну цю назву для якогось із його оповідань.
У зоопарку Ермосільйо лев з'їв жінку.
Хтось змусив ту жінку вбити себе.
Звідки ти знаєш?
Припускай найгірше — і не помилишся.
Ми згодовуємо трупи тигру?
Як думаєш, у скількох мексиканців є ці тварини?
Якби вони вийшли з клітки, вони б нас з'їли?
Мабуть, синку.
Бегемоти не їдять людей.
Це гарна ідея.
- Коротка поїздка. - Ти кудись поїдеш?
Ми кудись поїдемо. Ти і я.
Чому?
Бо мені порадили взяти відпустку.
Куди?
Гадаю, ти знаєш куди.
Я не знаю.
Якби ти міг обрати будь-яку точку світу, куди б ти поїхав?
Твій перший політ, синку. Ти радий?
Масацін каже, що дуже важливо радіти,
коли робиш щось уперше.
- Дай його мені. - Чому?
Не можна брати цей капелюх у поїздку.
Я куплю тобі капелюх для сафарі в Африці.
Я теж хотів поїхати, босе.
Ти занадто темний. Тебе сплутають з африканцем і не відпустять.
- Замовкни, Містлі. - Іди ти, ідіоте.
- Ще ні. - Я хочу побачити вулицю.
Вулиця теж хоче зазирнути сюди.
Босе. Ось що дістав губер.
- З Гондурасу? - Так.
Вінстон Лопес. Що це за ім'я, бляха?
Ідея була в анонімності.
- У Гондурасі смішні імена. - Звідки ти знаєш?
Ось гравці національної збірної Гондурасу з футболу.
Мано Гонсалес, Вільям Мурільйо та Рубі Кабальєро.
- Я навіть столиці не знаю. - Тегусігальпа.
Скоромовка якась.
Я Франклін Ґомес.
Це твоє, ти Юніор Лопес.
Скажи-но, як мене звати?
- Йолькаут. - Ні, моє гондураське ім'я.
А, Вінстон Лопес.
Добре. А тебе?
Юніор Лопес.
Ти маєш знати ці імена напам'ять.
Як звати Чичилькуалі?
Франклін.
Франклін, а далі?
- Я не пам'ятаю. - Ґомес.
А, Франклін Ґомес.
Ці нові імена ти знав завжди. Зрозумів?
Ні.
Це легко, синку.
Уяви, що ти народився в Гондурасі,
твоя сім'я — гондурасці, і все твоє життя пройшло в Гондурасі.
Уяви, що все це насправді. Ось і все.
- У мене є брати і сестри? - Ні.
- А мати? - Нема.
От бачиш? Я не брешу.
Можеш відкрити штори, Юніоре. Ми вже в дорозі.
Усе готово?
АЕРОПОРТ КАТІМА-МУЛІЛО
Котра година?
Зараз 14:15.
На моєму годиннику 6:15.
Мексика відстає на вісім годин. Там саме сходить сонце.
Але це те саме сонце.
Те саме сонце, Точтлі.
- Як тобі африканці? - Я не знаю.
Звичайні люди, але чорні.
- У Мексиці є чорні? - Нема.
Є темношкірі люди, як наш любий Містлі.
Ми, Лопеси, знаємо Містлі?
Ні, мабуть, ні.
- Усе добре, босе. - Ходімо.
- Давай.
Вітаю, пане Лопесе. Я ваш гід.
ПРИБУТТЯ
Джон Кеннеді Джонсон.
- Радий знайомству. - Навзаєм, Джоне.
- Джон чи Джон Кеннеді? - Привіт.
Можна Джон.
Це мій кузен Франклін Ґомес і мій син Юніор.
Гаразд. Ходімо.
Ходімо.
За мною.
- Сідай спереду. - Так.
З іншого боку.
Ви бували в Намібії, містере Лопесе?
Ні.
Вітаємо в національному парку Бвабвата.
Це найбільший національний парк у нашому регіоні.
На півдні в нас кордон з Ботсваною. А на півночі — кордон з Анголою.
Наші дикі тварини вільно переходять з однієї країни в іншу.
Не як в Етоші, де є паркан.
У нас тут усе відкритіше.
- Коли тварини вільно... - Джоне.
Без образ, але ми тут, щоб відпочити й побачити бегемотів.
Вибачте.
Без проблем.
- Як тобі Намібія, Юніоре? - Жалюгідна.
Привіт!
СЕРІЯ 3 ДОСЛІДНИК ТОЧТЛІ
Юніоре, що скажеш?
- Готовий полювати на бегемотів? - Так.
Ходімо.
Чичилькуалі, ходімо.
Іду.
Поведінка карликового бегемота не така, як у звичайних бегемотів.
Карликові бегемоти живуть невеликими групами,
ховаючись у річках.
Тому мисливці більше люблять вистежувати їх уночі.
Що він сказав?
На карликових бегемотів полюють уночі, бо вдень вони ховаються в річці.
Це ми й так знали.
Так, але Джон любить поговорити.
Слухай, Джоне.
Ми не мисливці. Ми любимо тварин.
У цьому і є перевага грошей, містере Лопесе.
Можна любити будь-яку тварину
у будь-який час.
Глянь на них. Приїжджають на край світу, щоб сфотографуватися.
Фотографування не призводить до зникнення тварин.
Кляті боягузи.
Нумо, Джоне!
Я хочу побачити бегемотів. Швидше!
Гаразд. Ми в'їжджаємо в зону комфорту диких тварин,
тому, будь ласка, спробуймо говорити тихо.
Якщо розмовлятимемо голосно,
ми їх відлякаємо, або вони стануть агресивними.
Їдь туди! Дивіться!
Чорт, що воно таке?
Гляньте, як стрибають!
- Дивіться! Зебра! - Де?
Стадо зебр!
Так. Їх так багато.
Ось Містлі. І Чичилькуалі.
Припини, малий.
Гляньте туди. Дивіться, жирафа!
- Де? - Там!
- Я бачу. Бачиш, Чичилькуалі? - Дивіться!
- Це ж Пола. - Без перуки.
- Пола Перука. - З рогами.
Ось Іцпапалотль.
Я йому скажу. Він тебе поб'є.
Здуріти!
Як їх багато!
- Це Масацін! - Не може бути.
Он ще жирафи. Дивіться.
Це та сама, тату.
Джонсоне, як думаєш, це вже зона бегемотів?
Необов'язково. Вони переходять з місця на місце.
Коли ми знайдемо бегемотів?
Я не знаю. Цей покидьок їздить по колу.
Довго ще, Чичилькуалі?
- Ми майже на місці? - Так.
Ще трохи.
Ти казав це три години тому.
Джонсоне, а якщо ми заплатимо більше?
- Величезну суму? - Ні.
Гей. Он, он!
- Що це таке? - Собаки.
Бродячих собак ми і в Мексиці б побачили.
Що ти робиш?
Диким тваринам потрібен мачо, щоб їх убивати.
Що ти робиш?
Де ти це взяв? Дай сюди, малий.
- Ну? Хто тобі це дав? - Ніхто.
- Звідки він у тебе? - З дому.
- Ти знав? - Ні.
Знайшов у секретній кімнаті.
Чому ніхто не сказав мені, що там?
- Сховай. - Добре.
Наступного разу скажи, синку.
Ти вчив мене, що банди нічого не ховають одне від одного і бачать правду.
Так, але не кожну правду приємно бачити.
Якщо я мовчу, це не тому, що я хочу щось приховати.
Ні.
Є речі, на які неприємно дивитися.
Іди сюди.
Рушай, Джоне.
Усе гаразд.
Бегемотів не видно.
Чорт.
Навряд чи ми їх сьогодні знайдемо.
У такому разі
їдьмо додому.
Так, їдьмо.
Я виграв!
Грати в доміно можна було й удома.
Відстійна країна.
Точтлі, іди спати.
Я не втомився.
- Що п'ють у цій клятій країні? - Амарулу.
Га?
Амарулу. Але я бачив ром.
- Принеси пляшку. - Добре.
Що таке ром?
Це текіла, зроблена
з цукрової тростини.
Можна скуштувати?
Хочеш скуштувати?
Іди сюди.
Підніми руки.
Ти ще не готовий.
Коли відросте волосся під пахвами,
я дам тобі скуштувати.
Дивися.
Ми їх знайдемо, обіцяю, чуєш?
Сподіваюся. Хто завжди все може?
- Йолькаут. - Добре.
- Ти схожий на неї. - Ні, це ти схожий.
Побачивши бегемотів, я викреслю все зі списку до дня народження.
Чорт.
Чичилькуалі, скажи цьому покидьку, що з нас досить.
Ми нічого не бачили.
Так, босе.
Агов, Джонсоне.
Ти розумієш, Юніоре?
Що?
Щось станеться.
- Що, наприклад? - Щось хороше.
Це зветься інтуїцією.
Точно, гарне передчуття.
У цьому лісі нічого не відбувається.
Відбувається багато чого, але ми цього не бачимо.
Так влаштована природа. Ховається, доки не нападе.
Чому він стає?
Бегемоти.
Він щось побачив. Іди.
Дивіться, бегемоти.
Але це великі.
Ні, ті, що біля берега.
- Он вони. - Скажи їм не вбивати їх.
Ні, він присипляє їх, щоб відвезти в Мексику.
Моя люба і прекрасна Мексико
Якщо я помру далеко від тебе
Нехай скажуть, що я сплю
І привезіть мене сюди
Нехай скажуть, що я сплю
І привезіть мене сюди
Моя люба і прекрасна Мексико
Якщо я помру далеко
Від тебе
Мексиканська музика відома в Гондурасі?
Так, Джоне, дуже відома.
Століття культури, та люди знають лише Кантінфласа і Спіді Гонсалеса.
Кантінфлас, мабуть, губер.
Вони, мабуть, уже везуть бегемотів у порт.
- Скільки триватиме подорож? - Кілька днів.
Їм треба давати багато люцерни.
- Люцерни? - Так.
- Як люцерна англійською? - Не знаю.
Скажи Джону, хай простежить.
Нам дуже пощастило.
Один із цих бегемотів — самець, а інший самиця.
Нам пощастило, що один бегемот самець, а інший самиця.
Як ти їх назвеш?
Я не знаю. Я маю повторити ім'я сто разів.
Кантінфлас.
- Кантінфлас. - Кантінфлас.
Кантінфлас!
Поглянь, яке гарне небо, синку.
Хто б міг подумати? Точтлі під африканським нічним небом.
- Я Юніор. - Клятий Юніор.
Я тебе люблю, сину.
Я так тебе люблю.
Обожнюю цю твою лису голову.
Я ж казав. Йолькаут завжди все може.
- Вінстон. - Що?
Тебе так звуть.
Так, але тільки Йолькаут завжди все може.
Ану. Залазь.
- Чичилькуалі! - Кричи на нього.
Ми веземо бегемотів у Мексику!
Самця звати Людовик XVI,
самицю — Марія-Антуанетта з Австрії.
Не треба «з Австрії».
Я хочу «Марія-Антуанетта з Австрії».
Ти б хотів, щоб я звав тебе Юніором Лопесом з Тегусігальпи?
Ні.
От бачиш?
- Коли ви повернетеся? - Скоро.
Так, але коли?
Я не знаю. Я питав Вінстона, він сказав, скоро.
Дзвонили з порту.
Я вже скучив, Точтлі.
Я за тобою теж.
Нам треба туди.
- Куди? - У порт.
- Хто то? - Джон Кеннеді.
- Хто? - Бегемоти хворі.
- Наш гід. - Треба їхати.
Так. Точтлі, поклади слухавку.
- Бувай. - Клади слухавку. Треба їхати.
Бегемоти там, але краще не заходити.
Чому?
Вони хворі. Можуть бути заразними.
- Що він меле? - Каже, вони хворі.
Звідки він знає?
- Ми хочемо їх побачити, Джоне. - Небезпечно.
Відчини двері.
Показуй нам, Джоне.
- Будь тут. - Я хочу їх побачити.
- Спершу зайду я. - Ні.
Не мели дурниць. Це небезпечно.
Банди нічого не приховують. Натомість вони кажуть правду.
Ти впевнений?
Вітаю.
Тримайтеся подалі. Не підходьте.
Не наближайся, синку.
Де Людовик XVI, а де Марія-Антуанетта з Австрії?
Хто є хто, Джонсоне?
Уже не має значення. Ці тварини при смерті.
- Що сталося? - Сибірська виразка.
Що?
Це дуже заразна хвороба. Вона вбиває багатьох тварин.
Поверни їх. Скажи їм вилікувати.
Я це вже зробив.
Єдине, що він каже, — приспати їх.
Вони какали. Треба почистити.
Це єдиний вихід.
Не чіпай їх, Точтлі.
Не чіпай!
Їм потрібна допомога!
Ні, ми спізнилися. Нічого не вдієш.
- Чому? - Бо вони страждають.
Тварини страждають у такому стані.
Не дай їм страждати.
Точтлі, ми нічого не вдіємо.
- Чому? - Бо не можемо.
Йолькаут завжди все може.
- Сину. - Йолькаут завжди все може!
Обіцяю, що знайду тобі інших.
Не хочу я інших. Мені потрібні мої друзі Людовик XVI і Марія-Антуанетта з Австрії.
- Ти їх навіть не знаєш. - Я їх знаю. Треба їм допомогти.
Вони страждають. Не видно?
Не давай їм страждати.
Так, Точтлі. Пістолет.
- Ні! - Краще допомогти їм померти швидко.
Вони помруть, доки доїдуть до Мексики. Згниють, розумієш?
Я можу їхати з ними й доглядати.
Геть.
Виходьте!
Геть.
І ти теж.
Швидше.
Повтори, що ти сказав.
- Повтори, що ти сказав. - Що я сказав?
- Ти поїдеш з ними? - Так.
- Так? - Так.
Поглянь на них. Глянь! Га?
Поглянь на них, Точтлі. Не можна.
Я куплю тобі інших. Йолькаут завжди все може.
Ти мені збрехав.
Усе це брехня, бляха!
- Іди, Юніоре. - Ні, ти йди.
Точтлі, синку, виходь!
Хто вийде, той боягуз.
Як собі хочеш.
...дописавши слово «Мексика», ви виграєте 50 000...
...він пробує пробивати, бо...
Жалюгідно.
Жахливо.
...ті самі колоніальні палаци...
Мерзотно.
...вишукане різьблення...
Зловісно.
...вид мистецтва, який свідчив про відвагу й байдужість до болю.
Бусідо не лише санкціонували подвійну гру та зраду,
а й вихваляли абсолютну відданість керівнику
і безрозсудну хоробрість у бою.
СЕРІЯ 4 САМУРАЙ ТОЧТЛІ
Конічіва.
Гарний капелюх, малий.
Дякую.
Що ти готуєш?
Менудо, смажену рибу і твої улюблені кесадильї.
В Японії також їдять сиру рибу.
Так, але вони їдять ще й інше, правда, Точтлі?
Я Усаґі.
Я не знаю, що це.
Означає «кролик з Місяця».
А. Слухай.
Підійди, скуштуй.
Усаґі не їсть ні менудо, ні кесадильї.
- А що ж він їсть? - Сиру рибу.
Мати божа!
Приготуєш для мене сиру рибу?
Ні, бо ти її не їстимеш.
Їстиму. Клянуся Міямото Мусасі.
Ким?
Найбільшим мачо з самураїв.
Добре.
Агуачілі для Точтлі.
Для Усаґі!
Вибач, для Усаґі.
Дуже смачний суп менудо.
- Мамин рецепт. - Серйозно?
- Як там Йолотль? - Стара.
Передавай вітання.
Хочете ще?
- Ні, я вже ситий. - Ні.
А ти, як тобі агуачілі?
Я тебе питаю.
Точтлі.
Чуєш, я з тобою розмовляю.
- Його звуть Усаґі. - Га?
Тепер його звуть Усаґі. Це японське ім'я.
Означає «кролик з Місяця».
- Усаґі. - Так.
Він самурай.
У цьому плащі він більше схожий на боягуза, ніж на самурая.
Передасте воду?
- Так. - Ні.
Я ближче. Чому не попросиш у мене?
Губер.
- Чого він хоче? - Подивімося новини.
Ви куди? Тут є телевізор.
Ми — сім'я.
...після операції
армія виявила
десятки людських останків,
розкиданих у полі
під назвою Куеста-дель-Аґіла,
поблизу шосе, що з'єднує Кульякан і Сіналоа.
А людські останки кращі за трупи?
Так, бо ніхто не знає, ким вони були до того, як стали трупами.
Додай звуку, Усаґі.
...рятувальники.
Ні, я просив Усаґі.
- Дай йому пульт. - ...учора ввечері про це
повідомили численні громадяни та працівники сусідніх ділянок...
Додай звуку, Усаґі.
...через палаючі шини...
Я тобі кажу.
Станом на зараз знайшли десять мішків...
- Я тобі кажу, Усаґі. - ...з людськими останками.
Я до тебе звертаюся!
Хочеш мені щось сказати? Кажи. Не будь боягузом, Усаґі.
Кажи, чорт забирай. Годі кривлятися!
Поки що немає інформації...
Я не знав, що виростив такого балуваного сина.
І чого ти доб'єшся такою поведінкою?
Босе.
Тіла були погано поховані,
майже на поверхні,
ніби ті, хто скоїв це звірство,
хотіли, щоб останки було легко знайти.
Знайшли чотири розчленовані тіла.
Трьох чоловіків і одну жінку.
Квечоллі.
- Але попередньо... - Вимкніть.
На, суко!
Гринго. Кляті гринго, щоб їх, Усаґі.
Жахливо.
За словами гринго,
атомною бомбою можна вбити багато людей
швидко і без страждань.
Як гільйотиною.
Ні, Усаґі, атомна бомба набагато жорстокіша за гільйотину.
Не лише тому, що це зброя масового знищення, це й знаряддя тортур.
У нас тут немає атомних бомб. Але в нас є інші речі.
- Тут, у Мексиці? - Ні, тут, у будинку.
Які речі?
Ну... правда.
У якому сенсі правда?
Та, на яку неприємно дивитися.
Слухай.
Шкода щодо твоїх бегемотів.
Іноді тварини хворіють, бо не хочуть жити в неволі.
- Йолькаут — зрадник. - Ні, друже.
Я приніс тобі подарунок.
Ні, дякую. Це не мій день народження.
Знаю, але ж народився Усаґі.
При народженні теж дарують подарунки.
Якщо ти серйозно хочеш стати самураєм,
прочитай цю книгу.
Словник самурая.
Ця книга допоможе тобі, коли ти виростеш.
Як?
Просто прочитай.
- Що це таке? - Це присвята.
Нащо?
Деякі подарунки мають присвяту, так вони стають більш особистими.
Ти дуже важливий для мене, Усаґі.
Я хотів, щоб ти це знав.
Побачимося завтра?
Ні.
Учися, добре?
ЛЮБИЙ УСАҐІ, ПРОШУ, ВІДКРИЙ МЕНЕ
ЙОЛЬКАУТ ЗАВЖДИ ВСЕ МОЖЕ
Легко битися з ворогами, яких не існує, правда, Усаґі?
Може, краще допоможеш мені косити бур'ян?
Я не можу. Я відрубую голови.
Ти відрубаєш голову лише собі.
Обережніше, малий.
Мені дуже подобається дім. Такий великий.
Чудовий декор.
Привіт.
Пам'ятаєш Алотль, сину?
Ми жили разом в іншому будинку, коли ти був малим.
Вона кілька днів поживе в нас.
Я чула, тепер тебе звуть Усаґі. Яке гарне ім'я.
Обережно. Щоб нікого поранити.
Я привезла подарунок.
Сувенір з Акапулько.
Що скажеш?
Довго ще ти мене каратимеш?
- Забудь. Не має значення. - Ні, має.
Якщо тобі дарують подарунок, треба дякувати.
Я розумію, що ти не хочеш зі мною говорити, але подарунок Алотль...
Дякую, Алотль.
Прошу.
Цей мені малий.
Ти теж.
Чому ти нічого не казав?
Бо я не хотів з тобою говорити.
- Ти знав? - Ні.
Ні, босе.
Клятий Масацін. Він що, нікому не казав?
- Може, щось сталося з Єліцею. - З ким?
Це дружина Масаціна. Вона хвора.
З'ясуйте, що він надумав.
Дуже смачно.
Дякуй Іцпапалотль.
Маєш їй сподобатися, інакше вона заморить тебе голодом.
Це неправда.
- Дякую. - На здоров'я.
Ти завжди так мало їси?
Коли я не голодний.
- У нас є гострий перчик? - Так, іди принеси.
- Ходімо спати. - Поводься пристойно.
Дев'яносто, шістдесят, вибух, Усаґі.
- Замовкни, Містлі. - Чому?
Дев'яносто, шістдесят, вибух.
Бляха! Іди ти в сраку!
Письменник довбаний!
Вилупок!
Щоб ти здох!
Точтлі, йди сюди.
- Точтлі. - Чекай.
Тихенько. Заспокойся.
Сідай.
Поглянь на мене.
Спокійно.
Заспокойся. Обійми мене.
Я тебе тримаю.
Ми знайшли Масаціна.
- Що він написав? - Тут усе.
Правда, яку неприємно бачити?
- Так. - Дихай.
- Про Йолькаута? - Так.
Про всіх нас.
Усіх, крім тебе.
Точтлі в кролячій норі немає.
- А Усаґі? - Теж ні.
Чому?
- Може, він хотів тебе захистити. - Від чого?
Ми не знаємо.
Я вб'ю цього виродка.
Ні, я б не радила.
Чому?
Ти можеш зробити лише одне, і ти це знаєш.
- Що? - Зникнути.
Хоча б на деякий час.
- На деякий час? - Угу.
Кілька років, доки всі ці події...
- Ні. - Як це ні?
Ні, Поло, він клятий письменник.
Не він один, Йолькауте.
Що?
Коли ти востаннє говорив з губером?
- Я його знайду. - Кого?
Масаціна.
Це тупо.
Слухай, усі новини сьогодні швидко забуваються
і зрештою зникають.
До біса це!
Я не зникну, ясно?
- Тоді я не розумію. - Чого?
Що я тут роблю?
Мені треба, щоб ти пам'ятала.
- Пам'ятала що? - Нашу розмову.
- Яку саме, Йолькауте? - Єдину, яка має значення.
Звісно, я пам'ятаю.
Добре.
Вип'ємо текіли.
Хто це?
Брат самурая.
Він теж самурай?
Ні, дивися.
Той, що з катаною, — самурай.
- Оцей тут? - Так.
Той, що без меча, —
це брат, він не самурай.
Це не так уже й складно.
А хто інший?
То батько самурая.
- Він теж самурай? - Так.
Чому вони б'ються, вони ж одна сім'я?
Ти весь фільм будеш говорити?
Вони б'ються за честь,
бо честь — це єдине, що має значення для самурая.
Ти куди? Ми ще не додивилися фільм.
Тату.
Тату!
Знаєш що, синку?
Колись тобі доведеться зробити це зі мною.
Що зробити?
Ждатиму тебе в ліжку.
Перевірка. Один, два, три.
- Яке слово ти сьогодні вивчив? - Відставка.
Я нічого не чую!
Алло, так.
Алло. Перевірка.
- Свято почалося. - Я зараз прийду.
Сьогодні я хочу, щоб тебе звали Точтлі.
Чому?
Бо це твоє ім'я.
Але мене звуть Усаґі.
Іди сюди.
Тебе звуть Точтлі, як і твого діда.
Ти не японець. Ти мексиканець.
- Розумієш? - Так.
Добре. Іди переодягнися.
Твій чоловік не любить тебе так, як я
Ще один?
Ще один.
Скільки музикантів...
Як колись казав мій тато, справжні чоловіки багато не говорять.
Та годі, босе!
Ми не любимо бути в центрі уваги,
але сьогодні я хочу сказати вам те, що, сподіваюся, ви вже знаєте.
Ви — вся сім'я, яка в нас є.
Включно з нашими новими друзями-музикантами.
- Браво. - Гурт «Соятіта».
Справжня сім'я —
це та, яку ми обираємо
і поступово розбудовуємо.
Ви — наші брати і сестри.
Я хочу, щоб сьогодні був наш вечір, наше свято.
Я хочу, щоб ви пішли спати п'яними.
Іцпапалотль, ти теж.
Ти теж.
Я хочу, щоб ви заснули, знаючи,
що ми вас любимо.
- Ми вас дуже любимо. - Ми теж.
- І що ми довіку вам вдячні. - Ми любимо тебе, Точтлі.
Ви мене до сліз доведете. З Новим роком усіх!
- З Новим роком! - З Новим роком!
- Будьмо!
Швидше їжте і грайте далі, виродки.
Пора, синку.
Що пора?
Покажи мені руки.
Придивися.
Отакої.
Подивимося.
Тримай.
Ні, цією рукою. Ось так.
Тримай міцно.
- У кого ми стріляємо? - У повітря, Точтлі.
- Просто в повітря? - Просто в повітря.
- Тобі подобається? - Так.
Тільки не той.
Слухай,
щороку ми записуємо те, чого більше не хочемо в житті,
і сьогодні ми це спалимо.
- Є? - Так.
- Поклади туди.
Коли ми їх спалимо?
Ось, уже й немає.
Принесли суп позоле!
Нарешті, так?
Ось, нехай горить.
Це ніколи не повернеться.
Запиши все. І ми все спалимо.
Що ви робите?
- Відганяємо невдачу. - Принесли позоле. Ви не чули?
Допоможеш подати?
- Ходімо. - Ходімо.
Треба було мені зварити позоле.
- Будьмо. - Будьмо!
Уже п'яна?
Ні.
Ну, так, трохи.
Дай мені миску й ополоник.
На.
- Це ж губер! - Приведи тата, хутко.
- Добре! - Хутко! Біжи!
Тату!
Тату! Тату!
Що сталося, синку?
- Губер! - Що?
- Губер! - Що губер?
- Він тут. - Що?
Точтлі!
- Бачиш Точтлі? - Ні.
Випускай тварин! Бігом!
Точтлі!
Точтлі, ходімо!
- Куди? - Бігом!
Вилупок!
Ну ж бо, козли!
Швидко, сюди!
- Прикривайся! - Сюди!
- Іди сюди! - Біжімо!
Біжи! Швидше!
Тварюки!
Біжи в дім, малий!
Іди в дім, зайчику!
Ти куди?
Побачите, бісові діти!
Гаплик вам.
Прокляті солдати!
Ви зачепили не ту стару!
Дай пістолет!
- Виродки! - Де Точтлі? В укриття.
У дім, синку!
Хутко!
- Алотль. - Ось ви де.
- Іди сюди. Тікаймо! - Біжімо!
Прихиляйтеся.
Біжімо! Швидше!
Тату!
- Біжи в кімнату з капелюхами! - Тікай.
- Куди? - Туди!
- Хутко. - Туди.
Шуруй.
Допоможи мені.
- Залазь. - Ні.
Іди з Алотль. Вона про все подбає.
Роби, як я кажу.
- Побачимося по той бік. Тікай. - Коли?
Я мушу залишитися.
Треба допомогти людям на вулиці.
Точтлі, ти дитина. Ти не винен.
Я дитина, але не боягуз.
Я знаю, що ти не боягуз.
Але люди не знають, що ти тут. Вони не знають, що ти існуєш.
Розумієш?
Ні.
Точтлі,
я збудував цей палац для тебе.
Щоб ти був вільний, але ти вже не можеш бути вільним.
- Не бійся. - Швидше!
Пам'ятай: Йолькаут завжди все може.
Іди.
Тату, ходімо з нами.
- Я йду, синку. - Тату!
Дякую.
Готово.
- Куди ми йдемо? - На зустріч із друзями.
- Чиїми друзями? - Потім поясню.
Потримай це. Тримай.
Застрибуй.
Застрибуй!
Тримайся міцніше. З усіх сил.
- Біжи. - Куди?
Туди, до сходів!
Спершу треба вилізти.
Вони мають побачити тебе.
Угору.
- Швидше! - Куди?
Туди. Біжи!
Паскуалю!
- Паскуалю! - Пані.
- Вітаю. - Вам щось треба?
Ні, дякую.
- Ходімо. Часу немає. - Біжімо.
Гаразд. Це від нас.
- Що це таке? - Тоде.
Тоде, май терпіння.
Тоде.
- Тобі подобається? - Так, дякую.
Може, побудуємо його разом.
Ось. Тепер відкрий мій.
- Це футбольний м'яч. - Знаю.
Можна пограти надворі?
Тоде, сьогодні день народження Тіммі.
Це останній подарунок. Від Поли.
Поли Перуки?
Так.
ЕПІЛОГ ЯНКІ ТОЧТЛІ
- Гарно. - Давай сфотографую.
Тобі личить.
ПОШТОВА СЛУЖБА
- Привіт. - Хлопці!
Що там? Ще один подарунок Тіммі?
Тіммі...
Чудово.
Хлопці, ходімо.
- Дивіться під ноги. - Так.
Хлопці, не обступайте кур'єрів.
Гаразд, сюди.
Добре.
Проходьте далі. Чудово.
- Хлопці, обережніше. - Так.
Що там таке?
Ми ще не знаємо.
Ми ще щось замовляли?
КРИХКЕ ОБЕРЕЖНО
Не знаю.
Боже!
Що воно в біса таке?
Припускай найгірше — і не помилишся.
- Стоп, вони справжні? - Не чіпай, Тоде.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова