‫- זוהי יצירה בדיונית‬ ‫המבוססת על אירועים היסטוריים -‬
‫המלומד משושלת ג'וסון, ג'ונג יאו-ריפ,‬
‫טען שכל האנשים שווים ואין להם צורך באדון.‬
‫בקהילה פרטית שהוא הקים‬ ‫בשם "האחדות הגדולה",‬
‫אצילים ועבדים חלקו אוכל ושתייה‬ ‫והתאמנו יחד באמנויות לחימה.‬
‫לימים הוא הואשם בבגידה,‬
‫כוחות ממשלתיים צרו עליו‬
‫והוא שם קץ לחייו בכך ששיפד את צווארו בחרב.‬
‫זה התרחש תחת שלטונו של המלך סונג'ו.‬
‫תקשרו את כולם!‬
‫גם מלך וגם עבד…‬
‫הם…שווים.‬
‫הם "שווים"?‬
‫אבא שלך כתב את זה?‬
‫תענה לי.‬
‫איך הוא יכול, כאשר לשונו נכרתה?‬
‫שקט.‬
‫גם אבא שלך אמר זאת.‬
‫"העולם שייך לכולם…‬
‫"וכל אחד יכול להיות מלך."‬
‫היועץ הממלכתי השני!‬
‫אתה מאמין שמלך ועבד‬
‫הם באמת שווים?‬
‫הוד מלכותך!‬
‫אל תעלה על שפתיך המלכותיות‬ ‫את דבריו של הבוגד הזה!‬
‫הוא אמר שאפילו קצב, קורטיזנה או שפחה‬
‫יכולים לשבת על כס המלכות.‬
‫שב שם.‬
‫כמובן, הבגד המלכותי שלי.‬
‫אתן לך גם את זה.‬ ‫-הוד מלכותך!‬
‫אני מתחנן בפניך, הוד מלכותך!‬
‫אנו מתחננים בפניך, הוד מלכותך!‬
‫איך זה יכול היה לקרות?‬
‫שופט, למה אתה מחכה?‬
‫כרתו את ראשיהם של הבוגדים המתועבים ו...‬
‫- אוק-נאם,‬ ‫בנו של מנהיג המורדים, ג'ונג יאו-ריפ -‬
‫בסדר!‬
‫התחלנו שוב!‬
‫איזה אידיוט.‬
‫תן לי עוד הזדמנות.‬
‫עבד נמלט! פנו דרך.‬
‫תראו את הטיפש הזה. הוא העז לברוח ונתפס.‬
‫תסתכל על זה.‬
‫בדיוק כמו מישהו אחר, הוא עבר את הגבול‬
‫וגמר ככה.‬
‫חתיכת מנוול!‬
‫מה קורה?‬ ‫-תסתכל שם.‬
‫חוצפה שכזו!‬
‫זה המפקח הכללי, יי דוק-היונג.‬
‫הפגינו כבוד!‬
‫עזוב!‬ ‫-היי, אל תזוז!‬
‫בסמיכות כה רבה להוד מלכותו,‬
‫אתה חייב לעורר מהומה שכזו?‬
‫אנא סלח לי על חוצפתי, אדוני.‬
‫אני גוואנג-יי, צייד עבדים.‬
‫עד היום, הצלחתי ללכוד‬
‫כמות כזו של עבדים.‬
‫הבחור הזה כבר ברח פעמיים.‬
‫הוא נבל עלוב.‬
‫- עבד נמלט -‬
‫נוסף על כך, הפעם הוא אפילו גנב מאדונו.‬
‫זוהי חרבו של אדוננו,‬ ‫שניתנה לו על ידי המלך.‬
‫- יי ג'ונג-ריו‬ ‫מצטיין באמנויות לחימה -‬
‫אימו הייתה שפחה של סגן שר ההגנה.‬
‫- לפני 12 שנה -‬
‫- לשכת רישום עבדים -‬
‫חוק הורה אחד.‬
‫אתם מבינים מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאם אחד ההורים הוא עבד,‬
‫גם הילד שלהם הוא עבד.‬
‫זה החוק הלאומי.‬
‫התיק סגור.‬
‫אשתי ואני היינו שנינו פשוטי עם.‬
‫אשתי נמכרה‬ ‫משום שלא יכולנו לשלם את החוב שלנו,‬
‫אבל בני נולד לפני שכל זה קרה.‬
‫אם ועוברה הם אחד, נכון?‬
‫כשאם הופכת לשפחה, כך גם הילד שברחמה.‬
‫זה אך ורק צודק שיהיה כך.‬
‫הוא גדל כפשוט עם. אבל עכשיו הוא עבד פתאום?‬
‫תן לי את זה.‬
‫חתיכת…‬
‫אבא שלי הכין לי את זה!‬
‫פרחח קטן.‬
‫עכשיו אספר לך על המשפחה‬ ‫שתהיה בבעלותה עד שתמות,‬
‫אז תנקה את האוזניים ותקשיב.‬
‫למי אתה קורא עבד?‬
‫אתה תעבוד עבור משפחתו‬
‫של סגן שר ההגנה הנכבד.‬
‫במשך דורות מאז שלטונו של המלך טאג'ו,‬ ‫הגברים במשפחתו‬
‫תמיד עברו המבחן הצבאי הלאומי.‬
‫הם משפחת הצבא המשפיעה ביותר בג'וסון.‬
‫"באחוזה שלהם יש יותר מ-60 חדרים‬
‫"המשפחה מחזיקה ביותר מ-100 נו-בי‬
‫"'נו פירושו עבד, 'בי' זו שפחה‬
‫"לכולם יש משימות שונות‬
‫"נושאת המכתבים מעבירה דואר‬
‫"נער המטאטא מטאטא את החצר‬
‫"טבחים מכינים תוספות‬
‫"בעוד מאדי האורז מכינים את האורז‬
‫"כובסות מכבסות בגדים‬
‫"בעוד נושאי מים עובדים בבאר‬
‫"המסיק מבעיר את האש‬
‫"מפני האשפה מנקים את בית השימוש‬
‫"חוטב העצים כורת עצי הסקה‬
‫"נער האורווה מאכיל את הסוסים‬
‫"לרוקן את סירי הלילה, לנקות את הרצפה,‬ ‫לגהץ את הבגדים, לתפור את התפרים‬
‫"להלביש את האדון הצעיר,‬ ‫לעשות עיסוי לגברת‬
‫"לנופף במניפה על האדון ולרחוץ את רגליו‬
‫"כל כך הרבה עבדים, כל כך הרבה עבודות"‬
‫מבין כל המשימות האלו, אתה יודע מהי משימתך?‬
‫תצליף בו!‬
‫יצליפו בי במקומו?‬
‫למה?‬ ‫-למה אתה שואל את המובן מאליו?‬
‫כמשרת אישי של האדון הצעיר,‬ ‫אתה מקבל הצלפות במקומו.‬
‫הוא לא יכול להיות מצולק,‬ ‫כי הוא יהפוך לגנרל.‬
‫זה לא הגיוני.‬ ‫-למה לא?‬
‫למה שיצליפו בי?‬ ‫לא עשיתי שום דבר לא בסדר.‬
‫תסתום, בסדר? אתה מדבר יותר מדי, פרחח.‬
‫חזרנו, אדוני.‬
‫השתחווה בפניו, עכשיו!‬
‫איך אתה מעז?‬
‫פרחח שכמוך.‬
‫חתיכת…‬
‫פרחח שכמוך!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫היפטרו מזה!‬
‫בני! אוי, לא…‬
‫עצמות חזקות.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-גפיים חזקות.‬
‫ויש לו שיניים ישרות.‬
‫בואי נלך.‬
‫זה הילד הזה?‬
‫כמה זמן הוא יחזיק?‬
‫הילד המסכן הזה.‬
‫איך אפשר להמשיך ככה?‬
‫איך זה קרה?‬
‫בן, זו אשמתי שנולדת עבד.‬
‫זה הכול באשמתי.‬
‫הם כאלה חסרי לב?‬
‫כמה פעמים זה קרה?‬
‫אחי, אני אכסה אותו עכשיו.‬
‫קוראים לך צ'ון-יונג?‬
‫מה פירוש השם שלך?‬
‫אני מניח שאתה לא יודע.‬
‫צ'ון פירושו "לעקוב",‬
‫ויונג פירושו "צל".‬
‫אתה הולך אחריי כמו צל.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫עדיין יש לך שיני חלב.‬
‫הצל שלך?‬
‫אני?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אבא!‬
‫לך מפה! אמרתי לך!‬
‫חתיכת פרחח.‬
‫אבא!‬
‫שקט, אתה.‬
‫מכאן!‬
‫זה לא צ'ון-יונג?‬
‫כמה שנים עברו?‬
‫אתה עד כדי כך מחבב אותי?‬
‫אני עוזב, ואתה מחזיר אותי בחזרה,‬
‫אני עוזב, ואתה מחזיר אותי בחזרה.‬
‫תהיה בשקט, בבקשה.‬
‫אדון צעיר.‬
‫אחרי שנכשלת במבחן שנה אחר שנה…‬
‫איך ייתכן שלא רק שעברת אותו,‬
‫אלא גם הגעת למקום הראשון בארץ?‬
‫על מה הוא מדבר?‬
‫תהרוג אותי.‬
‫המשרתים מסתכלים.‬
‫איך אתה יכול לנסות להרוג אדם?‬
‫המנוול הזה לא שווה כלום. תנעלו אותו בצריף!‬
‫פשוט תהרוג אותי!‬
‫אלא אם כן אתה רוצה שאהרוג‬ ‫את כל המשפחה שלך.‬
‫את אבא שלך…‬
‫את אמא שלך…‬
‫את אשתך…‬
‫וגם את השרץ שלך.‬
‫אני אזרוק את כולכם לתוך אש משתוללת‬
‫ואשרוף אתכם בחיים.‬
‫תחזיקו אותו.‬
‫אני לא יכול לתת לזה להימשך.‬
‫תגן על הראש שלך!‬
‫להכות גבוה, ואז שמאלה, לדקור, למטה וימינה,‬
‫למעלה ושמאלה…‬
‫מעכשיו, אם יכו אותי פעם אחת במהלך היום,‬
‫אני אכה אותך פעמיים בלילה.‬
‫קח את מקומך.‬
‫המהלכים של המורה שלך צפויים.‬
‫אם הוא יתחיל כאן, הוא יפגע בצד ימין שלך‬
‫ואחר כך ידקור.‬
‫אם הוא יתחיל נמוך יותר…‬
‫דקירה. ואז הכתפיים.‬
‫אז אתה יודע.‬
‫אז תנסה.‬
‫תתכופף כדי להתחמק.‬
‫הרגל השנייה.‬
‫ככה?‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫בדיוק.‬
‫אבא אמר לי להתאמן איתך החל ממחר.‬
‫אז לא יצליפו בי יותר?‬
‫נכון.‬
‫נראה לי.‬
‫בדיוק!‬
‫קדימה!‬
‫תעשה את זה גם במבחן?‬
‫אין כל כעס בחרב שלך.‬
‫אין לך מה לדאוג.‬
‫ברגע שאפגוש את האויב האמיתי שלי,‬
‫החרב שלי תטמון בחובה גם כעס.‬
‫ממתקים!‬
‫קנו ממתקים למזל טוב!‬
‫אחד בשביל לעבור, שניים כפרס!‬
‫קים יי-נאם.‬ ‫-ממתקים!‬
‫יי ג'ונג-ריו.‬
‫אני אלך.‬ ‫-יי ג'ונג-ריו.‬
‫לך.‬
‫כמה פעמים נכשלת במבחן?‬
‫אני מתבייש. אתה מבייש אותי!‬
‫כשאמות, איך אוכל להביט בעיני אבותיי?‬
‫היי.‬
‫בבקשה, הרשה לי להיבחן בשמו של האדון הצעיר.‬
‫יצאת מדעתך?‬
‫רק תבטיח לשחרר אותי.‬
‫אני אעבור את המבחן בציון גבוה,‬
‫ואביא לך מהמלך את הפרחים המלכותיים.‬
‫אני יי ג'ונג-ריו.‬
‫קים מין-סוק.‬
‫הנה.‬ ‫-יי ג'ונג-וון.‬
‫זה כאן.‬
‫הוד מלכותו העניק לו חרב‬ ‫ואת החלוק הכחול הזה שהוא לובש.‬
‫הפרחים המלכותיים מתאימים לך.‬
‫אפילו אני לא הגעתי למקום הראשון…‬
‫צ'ון-יונג.‬
‫אלוהים.‬
‫אתה באמת ראוי ללבוש את החלוק הכחול הזה.‬
‫חכה כאן.‬
‫אביא את מסמכי העבד שלך מאבא.‬ ‫תיהנה מכוס סוג'ו בזמן שאתה מחכה.‬
‫אמרו לי לא לתת לו אפילו לגימה של מים.‬
‫כל מי שיפר את הפקודה יגמור כמוהו.‬
‫צאו החוצה!‬
‫תחזרו לעבודה!‬
‫אבא.‬
‫ציפור יכולה לרחף באוויר בלי לפרוש כנפיים?‬
‫מה הדבר הזה? זה נראה כמו…‬
‫- מלחמה -‬
‫אדון צעיר!‬
‫היי, קים.‬
‫אימא עדיין ערה?‬ ‫-כן.‬
‫אתה אומר שהמלך ינטוש את הבירה?‬
‫גם עליי לעזוב עכשיו‬ ‫כדי ללוות את הוד מלכותו.‬
‫שלחתי שליח לדודי בוונסן,‬
‫אז תעזבי בשקט עם אבא‬ ‫ברגע שהוא יחזור מהעבודה.‬
‫שמרי היטב על בננו.‬
‫החרב שלי נעלמה.‬
‫אני אמצא אותה. הזדרז ולך.‬
‫אדאג לשלוח לך אותה.‬
‫תן לי את המפתח.‬
‫מבצר בוסאן נפל לא מזמן,‬ ‫אבל הם כבר הגיעו ליונגין?‬
‫שטויות.‬
‫צבאו של הגנרל שין הנודע הושמד.‬
‫אחרת, למה אנחנו מתכוננים לברוח?‬
‫לעזאזל. זו לא מלחמה רגילה.‬
‫בחיי.‬
‫אני יודע שיש לך ידיים קלות,‬
‫אבל איך העזת לגעת במתנה מהמלך?‬
‫בלי תירוצים! תן את זה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫איך שאתה מיתמם!‬
‫איפה החרב?‬ ‫-אמרתי שאין לי מושג.‬
‫תגיד לי עכשיו!‬ ‫-למה אתה שואל אותו?‬
‫אתה, החרב הזו…‬
‫כולם, קחו אחד.‬
‫כמה עוד יתייחסו אלינו כמו לחזירים?‬
‫מה קורה פה?‬
‫תניח את זה מיד!‬
‫איפה מסמכי העבדים?‬
‫למה חזרת מאוחר כל כך, אדוני?‬
‫זה אומר שאת ואני שוות עכשיו.‬
‫אדון צעיר.‬
‫לא! לא…‬
‫איפה האדון הצעיר?‬
‫איפה בעלך?‬
‫זוז אחורה, בריון שכמוך.‬
‫הקללה שלך פועלת.‬
‫בואי הנה, גברתי. מסוכן שם.‬
‫בואי הנה!‬
‫איך אתה מעז לגעת בי בידיים המטונפות האלה?‬
‫השתגעת?‬
‫צאי החוצה, עכשיו!‬
‫אפילו הפנסים מכזיבים אותנו.‬
‫כולם להיזהר.‬
‫הוד מלכותך!‬
‫העניש אותנו בעונש מוות!‬
‫איש לא יכול לעזור לי?‬
‫הוד מלכותך!‬ ‫-הוד מלכותך!‬
‫לכן היא הייתה צריכה לרכוב על סוס.‬
‫את בסדר, הוד מלכותך?‬
‫הוד מלכותך!‬ ‫-הוד מלכותך!‬
‫על מה הם מסתכלים?‬
‫מה? מה קרה?‬
‫הצבא היפני כבר הגיע לבירה?‬
‫הם עדיין לא חצו את נהר ההאן.‬
‫מה? אז מי עשה את זה?‬
‫זה הארמון, לא?‬ ‫-ובכן, כן…‬
‫אני שואל מי העז להעלות באש את קיאנגבוק.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫למרבה הבושה, האנשים בעיר…‬
‫האנשים? האנשים שלי?‬
‫אבל למה?‬
‫המלך נטש את הארמון וברח!‬
‫לעזאזל עם זה. פשוט תהפכו הכול.‬
‫טיפשים שכמוכם!‬
‫מסמכי העבדים הארורים האלה!‬
‫אתם חושבים שתוכלו לשנות ככה את העולם?‬
‫- הבוגד ג'ונג יאו-ריפ -‬
‫תראו איך זה נשרף! תשרפו הכול!‬
‫איך זה יכול לקרות?‬ ‫-אבא, לא!‬
‫הידד!‬
‫חשבתי שכל קציני הצבא ברחו.‬
‫הבירה, סוף סוף.‬
‫קדימה!‬
‫-כן, המפקד!‬
‫בסדר, כולם להתאסף.‬
‫-לשכת ייצור כלי נשק -‬
‫בואו הנה.‬ ‫שמעתי שהפולשים היפנים חצו את הנהר.‬
‫הם ממש מעבר לפינה.‬
‫אפילו המלך ברח,‬
‫לכן עלינו להגן על עצמנו.‬
‫יש לך מושג איך לעשות את זה?‬
‫תראו! הבאתי קצין צבאי.‬
‫הוא באמת קצין?‬ ‫-עם החרב והחלוק, הוא חייב להיות.‬
‫חנית, חרב או קשת!‬
‫אם ביכולתכם להשתמש בהם, קחו צעד קדימה.‬
‫זה הכול? אני רואה כאן המון גברים.‬
‫תקשיבו, אנשים. תרמו לארצכם.‬
‫פשוטי העם יתוגמלו, ועבדים ישוחררו.‬
‫אלה התקדימים.‬
‫עבדים ישוחררו?‬
‫אל תהססו בשל מעמדכם הנחות. צעדו קדימה.‬
‫קדימה. מהר.‬ ‫-אדוני.‬
‫אני מיידה האבנים הטוב ביותר מצפון לנהר.‬
‫אלוהים. הטיפש הזה יצא מדעתו?‬
‫אתה רוצה למות?‬ ‫-תראו.‬
‫סכין קצבים נחשבת בתור חרב?‬
‫מר קצב, הצטרף אליהם.‬
‫מי ידע שאציל יקרא לקצב הנחות הזה "מר"?‬
‫גם אני בפנים.‬ ‫-גם אני!‬
‫בסדר. בואו הנה, כולם.‬
‫בואו ננסה למצוא כלי נשק במחסן הנשק.‬
‫כן, בואו נלך!‬ ‫-בואו נלך!‬
‫אני גווע ברעב ואין לי אנרגיה.‬
‫מהרו להגיש את הארוחה המלכותית.‬
‫הכינו את הסירה.‬
‫עמוד ישר.‬
‫מקם שומרים בעמדות שמירה.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫תהרגו את כולם!‬
‫איך אתה מעז?‬
‫עזבו אותי!‬ ‫-צאי החוצה!‬
‫מכשפה שכמוך!‬ ‫-אינך חושש מזעם השמיים?‬
‫מה?‬
‫נבל שכמוך. אתה תיפח את נשמתך‬
‫כאשר החרב שאתה מחזיק תנקב את גרונך.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫היא אמרה שהחרב שלך תנקב את גרונך.‬
‫אני אדקור את הגרון של עצמי?‬
‫אני אזכור את זה.‬
‫אז…‬
‫ככה?‬
‫זה הכול?‬
‫מעולם לא ראיתי את הדג הזה.‬
‫תהרוג אותנו!‬ ‫-תהרוג אותנו!‬
‫סרקנו את כל הבתים באזור,‬
‫אבל מצאנו רק את הדג הזה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני רואה את המלך!‬
‫שם!‬ ‫-הנה הוא.‬
‫מי אלה לעזאזל?‬
‫איך אתם מעזים?‬
‫מצצת לנו את הדם, ועכשיו אתה הראשון לברוח?‬
‫גנבת אפילו את הדג ששמרנו לטקס הזיכרון?‬
‫איזו חוצפה!‬
‫אתם רוצים למות?‬ ‫תעזו לחסום את הדרך המלכותית?‬
‫המלך נמלט בעזרת הדרך המלכותית‬
‫בעוד עמו הולך בדרך היישר לגיהינום?‬
‫ארורים שכמוכם!‬ ‫-רק חיי המלך חשובים?‬
‫גם אנחנו רוצים לחיות!‬ ‫-לוו את הוד מלכותו לסירה!‬
‫עזוב!‬
‫הוד מלכותך!‬ ‫-זוזו!‬
‫מנוול שכמוך!‬
‫זוזו, מנוולים! גם אנחנו רוצים ללכת!‬
‫יי ג'ונג-ריו, מה אתה עושה?‬
‫זוזו!‬
‫למה באת?‬
‫צר לי לבשר לך את החדשות הטרגיות הללו…‬
‫אבל העבדים הציתו את ביתך, וברחו כולם.‬
‫עבדים?‬
‫העבדים שלי? אבל למה?‬
‫מה עם המשפחה שלי?‬
‫איפה המשפחה שלי?‬
‫כשהגעתי,‬
‫האש כבר כילתה אותם.‬
‫אפילו…‬
‫אפילו את בני?‬
‫מנוולים!‬
‫עוד דבר אחד.‬
‫ראיתי את צ'ון-יונג בורח על סוס גנוב,‬
‫לבוש בחלוק הכחול שלך.‬
‫צריכים לסקול אותך למוות!‬
‫הביאו אליי את צ'ון-יונג.‬
‫תהרגו את כולם!‬
‫אדוני, אתה בסדר?‬
‫מאיפה זה בא?‬
‫פגיעה במטרה!‬
‫רק אחד?‬ ‫-מה זה הליצן הזה?‬
‫חתיכת…‬
‫כמה מגוחך.‬
‫מנוולים!‬ ‫-יפנים ארורים!‬
‫מגנים, קדימה!‬
‫זו מלכודת!‬
‫תפסו אותם!‬
‫לא, עדיין לא!‬
‫הישארו במקום!‬
‫אל תזוזו! הישארו במקום!‬ ‫-אש!‬
‫קו שני, קדימה!‬
‫כמה פזיז.‬
‫תאכל כמה כדורי אורז.‬
‫קו שני, קדימה!‬
‫תטענו מהר את המוסקטים שלכם.‬
‫תקפו כשהם יטענו מחדש!‬
‫תתכונן.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אש!‬
‫תחליפו קווים!‬
‫מארב!‬
‫אאוקי.‬
‫פרצו דרך הצד הימני עם הפרשים.‬
‫כן, המפקד.‬
‫מפקד המשמר המלכותי, הגנו על הוד מלכותו!‬
‫הסירה שם!‬
‫לעזאזל איתך!‬
‫הונדה.‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫הוד מלכותך!‬
‫אין זמן להשתחוות.‬
‫הזדרז. צא לדרך. מהר.‬
‫הרגו אותם.‬
‫השיטו את הסירה. עכשיו!‬
‫בבקשה, תנו גם לנו לעלות!‬
‫הזדהה!‬
‫כולם לזוז אחורה.‬
‫אני גנשין קיקאווה,‬ ‫מפקד חיל החלוץ של יחידת קונישי.‬
‫ציין את דרגתך ואת שמך.‬
‫זה גנשין קיקאווה,‬ ‫מפקד חיל החלוץ של יחידת קונישי.‬
‫ציין את דרגתך ואת שמך.‬
‫הדרגה שלי היא כלב.‬
‫הדרגה שלו היא כלב.‬
‫ושמי הוא…‬
‫ושמו הוא…‬
‫תגיד לו שקוראים לי "ממזר".‬
‫שמו "ממזר".‬
‫"יי ג'ונג-ריו"?‬
‫אתה מיומן למדי בשביל סייף מג'וסון.‬
‫סייף מיומן הוא דבר נדיר בג'וסון.‬
‫גם אתה לא רע בכלל.‬
‫הוא אומר שגם אתה די מיומן.‬
‫כבר אין לך כוח?‬
‫כבר התעייפת?‬
‫רק גווע ברעב, זה הכול.‬
‫תן לי כמה כדורי אורז שנשארו.‬
‫הוא אומר שהוא רעב.‬
‫הוא רוצה כדורי אורז.‬
‫אתה בסדר, הוד מלכותך?‬
‫ברגע שארד מהסירה…‬
‫השמידו את המזח.‬
‫הוד מלכותך. אם נעשה זאת,‬ ‫לאנשים לא תהיה דרך להתפנות.‬
‫אתם חייבים גם להטביע את הסירה הזו.‬
‫אני חושש שהאויב עלול לבנות רפסודות.‬
‫הציתו את הבתים הסמוכים ושרפו הכול.‬
‫- מאבק -‬
‫- כעבור שבע שנים -‬
‫תן לי!‬ ‫-גם אני רוצה!‬
‫לא, זה שלי!‬
‫מה זה? זה אוכל?‬
‫זאת גופה.‬
‫תחתוך לנו רגל, בבקשה?‬
‫זה אני, גוואנג-יי.‬
‫תפסתי שניים הפעם.‬
‫מה עם צ'ון-יונג?‬
‫אני אמשיך לחפש.‬
‫- מחנה סונצ'און של צבא הצדק -‬
‫היה לי לכבוד להילחם לצידך.‬
‫גנרל, אני מאחל לך‬ ‫בריאות טובה ואריכות ימים.‬
‫קומו, בבקשה.‬ ‫-תודה, גנרל.‬
‫הודות לך, גנרל, נוכל לחזור הביתה בבטחה.‬
‫הכול בזכותכם, בחורים.‬
‫היי, באום-דונג.‬
‫למה הפרצוף העצוב?‬
‫אני לא בטוחה שזה בסדר‬ ‫לתת להם ללכת ככה הביתה.‬
‫שורדים מהצבא היפני‬ ‫עדיין מסתובבים חופשי, מחופשים למקומיים.‬
‫עכשיו כשהסתיימה המלחמה,‬ ‫בואי לא נחשוב על שפיכות דמים…‬
‫ונמצא דרך לשרוד.‬
‫"הידד, כמה מרגש‬
‫"פשוט חיה ותן לחיות"‬
‫חלק זוכים לחזור הביתה.‬
‫חלק נשארים מאחור כדי לסדר, לעזאזל!‬
‫מר טקטיקן!‬
‫אני מקווה שהוא מגיע לבשר חדשות טובות.‬
‫חזרת!‬
‫אני מעריך את מאמציך.‬
‫אתה יודע, חלמתי הלילה חלום.‬
‫בחלומי, האגם בגן נראה גדול פי שלושה.‬
‫זה נראה די נחמד.‬
‫המכחול.‬
‫אני רוצה לבנות כאן ביתן גדול יותר.‬
‫בן.‬
‫אתה רוצה לתת שם לביתן?‬
‫אבא.‬
‫אינני מבין למה אנחנו ממהרים כל כך‬
‫לבנות מחדש את הארמון.‬
‫הסימן ל"ארמון"‬
‫משלב בתוכו את הסימנים ל"עמוד שדרה" ו"גג".‬
‫זה מסמל שהארמון הוא עמוד השדרה של הארץ.‬
‫כוח ריבוני הוא רק רעיון.‬
‫אינך יכול להשיג כוח אמיתי‬ ‫באמצעות רעיונות בלבד.‬
‫שש מאות, אמרת?‬
‫כן, הוד מלכותך.‬
‫מכיוון שאנחנו בכל מקרה בונים אותו מחדש,‬
‫אני חושב שצריכים להיות בו‬ ‫לפחות 6,000 חדרים.‬
‫כן, נכון.‬
‫- מקום המגורים הזמני של המלך סונג'ו -‬
‫כולכם עבדתם קשה‬ ‫כדי להגן עליי בזמן המלחמה.‬
‫זה משמח אותי לראות כאן את כולכם.‬
‫אנו מודים לך מאוד, הוד מלכותך.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫אפשר להתחיל בסעודה.‬
‫לא סעדתי ככה כבר שנים.‬
‫העורבים שמנמנים הודות לגופות.‬
‫זה מבושל בצורה מושלמת.‬ ‫-תודה.‬
‫אני עומד להתעלף.‬
‫טוב, אין מה לעשות…‬
‫אלוהים.‬
‫פעם אציל, תמיד אציל.‬
‫אתה חושב שמישהו יפרק את הבשר ויאכיל אותך?‬
‫אתה חייב להביך אותי?‬
‫מרוצה עכשיו?‬
‫תאכל.‬
‫יש לזה טעם נורא.‬
‫גנרל.‬
‫כמה פולשים יפנים הרגנו?‬
‫הם לא אמרו שפשוטי העם יקבלו תארים ממשלתיים‬
‫והעבדים ישוחררו בזכות תרומותיהם?‬
‫המנוולים האלה לא עומדים במילה שלהם.‬
‫מה התירוץ שלהם הפעם?‬
‫"לא ניתן לעשות זאת‬ ‫ללא אישור החצר המלכותית.‬
‫"אין לנו כל הוכחה לניצחונותיכם."‬
‫יש להם המון תירוצים.‬
‫אני מתכנן לבקר בהאניאנג‬ ‫ולבקש פגישה עם הוד מלכותו.‬
‫אני מבין איך כולכם מרגישים…‬
‫אבל תמתינו עוד קצת.‬
‫גנרל.‬
‫אל תבזבז זמן ואנרגיה על פגישה עם המלך.‬
‫בואו נתיישב כאן וזהו.‬
‫אולי נבנה כאן כפר‬
‫ונגור כאן כולנו יחד?‬
‫נכון שזה יהיה נחמד?‬
‫גנרל, שמעתי שמכרת את האחוזה שלך‬
‫ואת כל מה שהיה לך כדי להילחם למען ארצך.‬
‫אנחנו נבנה אחוזה גדולה עוד יותר.‬
‫בטח.‬
‫יש לנו כאן מתקין גגות.‬
‫הנגר?‬ ‫-הנה.‬
‫הנה נגר. יש לנו כל מה שאנחנו צריכים.‬
‫אז כמה חדרים יהיו באחוזה שלי?‬
‫שלך? לא שמעת אותי?‬
‫אנחנו נגור כולנו יחד.‬
‫אמרת שזה היה העבד שלך?‬
‫זה שהרג את המשפחה שלך.‬
‫התייחסתי אליו כאל שווה ודאגתי לו,‬
‫אבל הוא המשיך לברוח,‬ ‫אז בכל פעם משפחתי שכרה ציידי עבדים.‬
‫הוא איים לשרוף את משפחתי בעודה בחיים,‬
‫ובסוף זה בדיוק מה שהוא עשה.‬
‫זה נורא.‬
‫אבל…‬
‫איני יכול לומר שאתה חף מכל אשמה.‬
‫מדוע התייחסת אליו כאל שווה?‬
‫סיפורך מזכיר לי את ג'ונג יאו-ריפ…‬
‫ו"האחדות הגדולה" שלו, או מה שזה לא יהיה.‬
‫זה לא קשור אליו. אני פשוט…‬
‫אני יודע.‬
‫אני מבין.‬
‫גם אם תתחיל לחבב אנשים בני מעמד נמוך,‬
‫עליך ללמוד להסתיר זאת.‬
‫משוא פנים גורם ליהירות בקרב המיעוט הנבחר,‬
‫בעוד שנדיבות גורמת לכאוס בקרב רבים.‬
‫זהו גורלם האכזרי של הנמצאים בשלטון,‬ ‫האין כך?‬
‫תשתה.‬
‫גם אני חוויתי תקרית טרגית שכזו‬ ‫בזמן המלחמה.‬
‫אז איך לא אוכל להזדהות?‬
‫אנשים רבים חוו דברים איומים בזמן המלחמה,‬
‫אבל דבר לא משתווה למה שאתה עברת.‬
‫עלינו לשקם את הארמון במהירות‬
‫כדי להבטיח את ביטחונו של הוד מלכותך.‬ ‫זה בראש סדר העדיפויות.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫מלחמת שבע השנים עשתה שמות בארצנו.‬
‫האנשים אוכלים את בשרן‬ ‫של גופות המוטלות סביבם.‬
‫כאלה אנשים מורעבים וחולים‬
‫לא מסוגלים להתמודד עם המאמץ העצום‬ ‫של בניית ארמון כה גדול.‬
‫נוסף על כך, רבים מהם…‬
‫איבדו את אפם בגלל הצבא היפני.‬
‫זה בגלל הפרס שהציע הידיושי טויוטומי.‬
‫אבל נשמע שאתה מאשים אותי.‬
‫חוץ מזה, לא בונים עם האף.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫ראשית, הקם סוכנות לשירות ראוי לשבח,‬
‫וערוך רישום של אלו שתרמו לניצחוננו.‬
‫לאחר מכן, העלה את מעמדם‬ ‫של בני המעמד הנמוך שנלחמו בכל כוחם.‬
‫זה יכבוש מחדש את לבבות בני עמך.‬
‫למה אתה מזיל דמעות?‬
‫הסוכנות לשירות ראוי לשבח? כן, תארגן את זה.‬
‫מעולם לא אמרתי שאינך יכול.‬
‫עם זאת…‬
‫לא ניתן לדחות את שיקום קיאנגבוק,‬
‫לכן הקם סוכנות נפרדת לשם כך.‬
‫אתה מבין?‬
‫הנה.‬
‫ראש!‬
‫היי! טיפש שכמוך.‬ ‫-ידעתי שתעשה את זה.‬
‫בתור אציל, יש כללים שאתה חייב לציית להם.‬
‫למה אתה מתייחס לאדם כה עלוב בתור חבר?‬
‫מה?‬
‫אז אדם יכול להתחבר עם כלבו…‬
‫אבל לא עם העבד שלו?‬
‫כלב יש לגדל, ואילו על עבד יש לצוות.‬
‫אלוהים.‬
‫הבנתי.‬
‫אז שאלך לצוות על העבד שלי?‬
‫בזריזות.‬
‫חם אפילו עם שחר.‬
‫שתוק ותמשיך ללכת.‬
‫גנרל!‬
‫גנרל! החיילים היפנים פה!‬
‫באום-דונג! היי, גם את. בואי מהר!‬
‫ראיתי פולשים יפנים מחופשים.‬
‫כאן וכאן.‬
‫אם נתקוף משני הצדדים, הם יתגלו.‬
‫ארמון המלך…‬
‫זה בכיוון הזה?‬
‫זה לא בכיוון הזה?‬
‫הכיוון של העכברוש.‬
‫לעזאזל, חייבים לעשות את זה‬ ‫כל פעם שאנחנו יוצאים לקרב?‬
‫המלך צריך לבוא ולהשתחוות לפנינו. לעזאזל!‬
‫גנרל!‬
‫אני חושב שזה פה.‬
‫כן, המפקד!‬
‫זהו זה.‬
‫זה כאן!‬
‫מארב!‬
‫אל תיסוגו! הילחמו!‬
‫אני חושב ככה. בואו לא נהרוג אותם.‬
‫אתה מת!‬ ‫-בואו נתפוס…‬
‫נו, נו…‬
‫למה אתם מחכים?‬
‫קדימה!‬
‫האל בחלוק הכחול!‬
‫גנרל!‬
‫ובכן, את מי יש לנו כאן?‬
‫תהיתי מי יכול להיות האל בחלוק הכחול.‬
‫אתה האל בחלוק הכחול?‬
‫הצלקת הזאת מתאימה לך.‬
‫רוצה עוד אחת?‬ ‫צלקת בצד השני תייפה אותך עוד יותר.‬
‫הוא אמר שהוא יכול לעשות לך‬ ‫צלקת יפה גם בצד השני.‬
‫בטח, למה לא?‬
‫אתה עדיין כזה ליצן.‬
‫אכלת?‬
‫הוא שואל אם אכלת.‬
‫אני אף פעם…‬
‫לא אוכל ארוחת בוקר!‬
‫קדימה, עכברוש שכמוך!‬
‫מנוולים!‬
‫חתיכת עכברוש.‬
‫לעזאזל.‬
‫אופס!‬
‫צ'וג'ו-ריו?‬
‫בזכותי,‬
‫תוכל לראות את האף שלך בלי מראה.‬
‫איזה עלוב!‬
‫גנרל!‬
‫אתה חייב להסתלק עכשיו!‬ ‫-גנרל!‬
‫זוזו אחורה ואל תתערבו. זה דו-קרב בינינו.‬
‫הוא רוצה דו-קרב איתך.‬
‫צ'ון-יונג!‬
‫למה אתה עדיין נלחם?‬
‫כבר חיסלנו את כולם.‬
‫למה את פה?‬
‫גם זה ייגמר מהר.‬
‫נשמע שהם ניצחו את אנשינו שם למעלה.‬
‫הגנרל אמר לתפוס אותם בחיים. הבנת?‬
‫לא נשמע שהם יהרגו אותנו.‬
‫למה פתאום?‬ ‫-למה לא?‬
‫הוא רוצה לקחת אותם למלך‬ ‫ולהשתמש בהם כדי לנהל משא ומתן.‬
‫אנחנו צריכים אותם בחיים,‬
‫אם אנחנו רוצים לקבל תשלום או להשתחרר.‬
‫כמה זמן זה ייקח?‬
‫אני אעשה את זה מהר.‬ ‫תישארי לצפות אם את רוצה.‬
‫הם ישתמשו בנו כפיתיון‬ ‫כדי לסגור עסקה עם המלך.‬
‫היי. פשוט זרוק את זה.‬
‫היי, לא!‬
‫מה זה?‬
‫ואתה קורא לעצמך לוחם?‬
‫מה הוא אומר?‬
‫זו לא דרכו של לוחם אמיתי.‬
‫אידיוט.‬
‫נו, באמת.‬
‫בדיוק עמדתי לנעוץ את חרבי בגרונו.‬
‫זה גנב האפים?‬
‫זו קסדת הגובלינים!‬
‫תפסנו את גנב האפים?‬
‫גנב האפים?‬
‫השטן שכורת לאנשים את האף בעודם בחיים?‬
‫זה זהב, נכון? אפשר בקלות לבנות עם זה כפר.‬
‫כנראה שזה נכון שהיפנים החביאו אוצר.‬
‫תן לי לראות.‬
‫בחיי.‬
‫אני אקח אותם להאניאנג. תחזירו אותם.‬
‫מה? ברצינות?‬
‫זוהי חובתנו לקחת אותם לחצר המלכות.‬
‫בית המשפט יחזיר אותם לבעליהם החוקיים.‬
‫חוקיים בתחת שלי.‬
‫באום-דונג, לאן את הולכת?‬
‫מים!‬ ‫-קודם אני!‬
‫אתה גנב האפים הידוע לשמצה?‬
‫אתה גנב האפים?‬
‫איך יכולת לעשות את זה?‬
‫גם הוא רוצה מים.‬
‫התעלמת ממני כשביקשתי אורז לפני שבע שנים.‬
‫הוא אמר שלא נתת לו כדורי אורז, אתה זוכר?‬
‫שוב עם האורז?‬
‫השתמשת בשיטת צ'וג'ו-ריו.‬
‫מי לימד אותך?‬
‫מה הוא אומר?‬ ‫-סליחה?‬
‫טכניקת החרב הקצרה.‬
‫אדוני תוהה מי לימד אותך‬ ‫את טכניקת החרב הקצרה.‬
‫זה היה בקרב בנאמוון?‬ ‫בחור עם קסדה בצורת ארנבת.‬
‫מישהו שחבש קסדה בצורת ארנבת בנאמוון.‬
‫אתה מכיר אותו?‬
‫הבחנתי ביכולת הסיוף הייחודית שלו‬ ‫וזכרתי אותה.‬
‫פשוט… זכרת?‬ ‫-כן.‬
‫הוא למד אותה תוך כדי קרב.‬
‫אתה מבין, פתחתי לו את הבטן עם החרב שלי…‬
‫והמעיים שלו נשפכו החוצה.‬
‫הוא אמר שהוא פתח לו את הבטן,‬ ‫והמעיים שלו נשפכו החוצה.‬
‫אני רוצה קרב חוזר.‬
‫הוא רוצה קרב חוזר.‬
‫התוצאה לא תהיה שונה.‬
‫הוא אמר שהתוצאה תהיה זהה.‬
‫אז קדימה, תהרוג אותי, כמו לוחם אמיתי!‬
‫הוא אומר שהוא מעדיף להיהרג.‬
‫יש לי שימוש עבורך…‬
‫אז הישאר בחיים.‬
‫הוא אמר שיש לו שימוש בך.‬
‫מה אתה מסתיר…‬
‫מתחת לבד האדום?‬
‫הוא שואל מה אתה מסתיר ביד שלך.‬
‫נפצעת בזמן האימון, בסדר?‬
‫זה יהיה…‬
‫הסמל של זכייה במקום הראשון‬ ‫באמנויות צבאיות.‬
‫קח ביס!‬ ‫-איזה כבוד!‬
‫מיד לאחר שעברת את המבחן,‬
‫הצטרפת למשמר המלכותי.‬
‫השמד בבקשה את מסמכי העבד של צ'ון-יונג.‬
‫גם סבא שלך וגם אני‬
‫היינו צריכים להתחיל לעבוד באזורי הגבול.‬
‫ביחס לאחרים, יש לך מזל.‬
‫אבא.‬
‫הזקנים מחכים. בוא.‬
‫אתה הבטחת!‬
‫הפרחח הנחות הזה לימד איתך‬
‫להיות כזה חצוף?‬
‫העבד הזה הביא הביתה‬ ‫את הפרחים המלכותיים, כמובטח.‬
‫איך אציל יכול לחזור בו מהבטחתו?‬
‫טיפש שכמוך!‬
‫ברגע שהוא יפתח את פיו…‬
‫נהפוך לבוגדים במלך, אתה לא יודע את זה?‬
‫צ'ון-יונג…‬
‫מוכן לעזוב עכשיו.‬
‫בסדר גמור.‬
‫גם גוואנג-יי בטח כבר מוכן.‬
‫לעזאזל.‬
‫הוא לא כאן.‬
‫גוואנג-יי, עכברוש ערמומי שכמוך.‬
‫קיבלתי פקודה לתפוס אותו,‬
‫אבל לורד יי אמר‬ ‫שאני לא צריך להחזיר אותו הפעם.‬
‫אם תעשה זאת…‬
‫אני אכרות את הזרוע הזאת.‬
‫אני לא אהרוג אותו.‬
‫צ'ון… צ'ון-יונג.‬
‫אמרת שתביא את המסמכים שלי.‬
‫איפה הם?‬
‫אני שמח שאתה בחיים.‬
‫לך רחוק.‬
‫לך לגבול הצפוני והבס את הברברים,‬
‫או לך לים הדרומי ותפוס פיראטים.‬
‫שמעתי שכמה עבדים שוחררו אחרי שהועילו לארץ.‬
‫בשום פנים ואופן אל תיתפס…‬
‫אני…‬
‫עדיין ידידך?‬
‫כן.‬
‫אז?‬
‫אתה אומר שכל אלו הן עתירות‬ ‫המבקשות שקים ג'ה-ריאונג‬
‫וצבאו יצוינו לשבח על הישגם?‬
‫אני שומע שבכל הארץ מהללים אותו ואומרים,‬
‫"אדמירל סאן-סין מגן על הים,‬ ‫הגנרל ג'ה-ריאונג מגן על האדמה."‬
‫מדוע…‬
‫ג'ה-ריאונג עדיין חי בעוד שסאן-סין מת?‬
‫אני לא רואה אף דוח על שיקום הארמון.‬
‫הסוכנות לבניית הארמון יצרה תקציב‬
‫כדי להבין כמה עובדים נצטרך,‬
‫אבל הגיעו למסקנה שאין לנו כסף לזה כרגע.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫תראו איזו יציבה מושלמת.‬
‫יפה!‬
‫התספורת המכוערת הזו…‬
‫זה בסגנון יפני?‬
‫האידיוטים החמדנים האלה.‬
‫אנשים שנלחמו באויב‬
‫אוכלים גופות כדי לחיות…‬
‫אבל האצילים שהתחנפו לאויב…‬
‫לועסים צלעות בקר…‬
‫אתה אומר ששניהם אותו בשר?‬
‫אני אספר להוד מלכותו הכול‬
‫על ראש המחוז הבוגדני של צ'ונגג'ו‬ ‫ואדאג להדיח אותו.‬
‫"להדיח"?‬
‫אפילו לדקור את גרונו‬ ‫לא היה מרגיע כרגע את כעסי.‬
‫נכון, צ'ון… מה?‬
‫היי, מה אתה עושה?‬
‫יש לנו דרך ארוכה.‬
‫תפסיקו לריב.‬
‫בואו נלך לישון.‬
‫עלינו כל אחד…‬
‫ללכת לדרכו.‬
‫אתם קוראים לזה מדינה?‬
‫אני לא סובלת את זה‬ ‫שאתה שר על "הוד מלכותו" כל הזמן.‬
‫והטיפש הזה‬ ‫שדואג רק לשיפור מעמדו מגעיל אותי.‬
‫זה לא כאילו שתכננו להישאר יחד לנצח.‬
‫עלינו לחזור למקומותינו הטבעיים.‬
‫מקומות טבעיים, הצחקת אותי.‬
‫בסדר, לך לבטל את מעמד העבד שלך.‬
‫ותקבל תואר ממשלתי.‬ ‫אני מקווה שתחיה חיים טובים.‬
‫זה נכון שבית המשפט איבד פעם את דרכו,‬
‫אבל מלחמת שבע השנים הסתיימה.‬
‫עם יורש העצר המבריק,‬
‫את לא חושבת שהחצר המלכותית תשיב את כבודה?‬
‫הבה נסמוך על כך שהממשלה‬ ‫תעניש את הפקידים המושחתים.‬
‫אלוהים, זה כל כך מתסכל.‬
‫אני כל כך כועסת עכשיו.‬
‫זה…‬
‫זו בדיוק הסיבה…‬
‫שהאמונה כי אנחנו, פשוטי העם,‬ ‫ואתם, האצילים,‬
‫נוכל לחיות בהרמוניה‬
‫הייתה רק חלום שווא.‬
‫למרות זאת, הגנרל…‬
‫פגשתי רק אציל אמיתי אחד בחיי…‬
‫וזה היית אתה.‬
‫אנא שמור על עצמך.‬
‫תפסנו אפילו את חוטף האפים!‬
‫בית המשפט לא יכול להתעלם הפעם מההישג שלנו.‬
‫מה שרצינו מונח ממש מולנו!‬
‫מה יש לך פתאום?‬
‫באום-דונג!‬ ‫-בוא נלך.‬
‫בואו נלך. כולם לקום.‬
‫צ'ון-יונג, טפל היטב בגנרל קים.‬
‫פרץ עימות פנימי.‬
‫מר טקטיקן.‬
‫בחיי, תראו את הראש המכוער הזה.‬
‫ראש יפני אמיתי.‬
‫מה דעתך?‬
‫ראית את זה, מה?‬
‫תניח בשקט שק אורז מול כל בית.‬
‫כולם יופתעו מאוד בבוקר.‬
‫תאכלו קצת קודם.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫בחיי. זה נראה טעים.‬
‫הבאתי עוד.‬
‫מזמן לא אכלתי אורז.‬ ‫-נכון?‬
‫אתה לא יודע מי אני?‬
‫אני ראש מחוז צ'ונגג'ו,‬ ‫שמונה על ידי הוד מלכותו.‬
‫חסרי תועלת.‬
‫טיפשים שכמוכם,‬ ‫אין לכם מושג במעלות קונפוציאניות בסיסיות!‬
‫ערכים, אתה אומר?‬
‫לי יש מושג…‬
‫רק במעלות המחבט שלי.‬
‫- השער המערבי, האניאנג -‬
‫הגנרל קים ג'ה-ריאונג הגיע!‬
‫הגנרל קים פה?‬
‫כל הכבוד לכולם.‬ ‫-תודה.‬
‫תמותו!‬ ‫-לעזאזל, זה כואב!‬
‫הפקידים המושחתים‬ ‫גרועים עוד יותר מהפולשים היפנים.‬
‫בניית ארמון קיאנגבוק‬ ‫גובה את חייהם של רבים.‬
‫אדאג להודיע להוד מלכותו,‬
‫אז בבקשה תסבלו את זה עוד קצת.‬
‫הידד!‬ ‫-הידד!‬
‫אני חייב לומר‬ ‫שזה כמעט נראה כמו מצעד של מלך.‬
‫אתה לא מסכים?‬
‫רק קיסרי מינג שומעים כאלו תשואות נלהבות.‬
‫מה דעתך על תשואות האנשים האלה?‬
‫ההמונים הנבערים נהנים‬
‫מסיפורי צבא מגוחכים וסיפורי גבורה מוזרים.‬
‫ככה זה.‬
‫אין לך מה לדאוג.‬
‫מה זה?‬
‫מכתב מהמפקח המחוזי.‬
‫זה דחוף.‬
‫ראש מחוז צ'ונגג'ו נרצח לפני מספר ימים.‬
‫על פי השמועות,‬ ‫זה בוצע על ידי חסידיו של קים ג'ה-ריאונג.‬
‫קרה משהו?‬
‫הידד!‬
‫התרחקו!‬
‫מה המהומה הזאת?‬
‫זוזו אחורה.‬
‫הוד מלכותו‬ ‫מבקש להיפגש איתך לבד, הגנרל קים.‬
‫לא הייתי רוצה להסריח מזיעה‬ ‫לפני הוד מלכותו.‬
‫אה, כן.‬
‫הוד מלכותו ישאל לגבי שמך.‬
‫מה אמרת שפירוש השם שלך?‬
‫לשם של עבד נחות אין כל משמעות.‬
‫"צ'ון" כמו "שמיים", ו"יונג" כמו "זוהרים".‬
‫אלה המילים שהייתי בוחר אם הייתי אביך.‬
‫נתראה עוד מעט.‬
‫הכנו בשר ויין.‬
‫אתם בוודאי גוועים ברעב‬ ‫אחרי המסע הארוך. בואו אחריי.‬
‫בואו נלך לאכול בשר!‬ ‫-כן!‬
‫בואו! קדימה!‬
‫זה לא שג'ה-ריאונג‬ ‫הרג את ראש המחוז צ'ונגג'ו בעצמו.‬
‫הם הלכו בעקבותיו‬ ‫ונלחמו לצדו במשך שבע שנים.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫ג'ה-ריאונג הוא גם מלומד קונפוציאני.‬
‫אני יודע שהוא לא כזה פרחח נבער.‬
‫שאקרא לו לכאן‬
‫ואשאל אותו בעצמי?‬
‫בפקודת המלך! תקשרו את קים ג'ה-ריאונג‬ ‫באשמת קשירת קשר לבגידה!‬
‫הם הבטיחו לנו משקאות ובשר…‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה?‬
‫כולם אשמים בבגידה.‬
‫אל תחוסו על איש.‬
‫בגידה?‬
‫השתמשתי בקצה הקהה של חרבי,‬ ‫כי לא יכולתי להרוג את שומרי המלך.‬
‫עכשיו, לכו והעבירו את מילותיי!‬
‫תגידו להוד מלכותו‬ ‫שנתינו הנאמן, ג'ה-ריאונג,‬
‫מבקש להיפגש איתו בחדרו.‬
‫למה אתם מחכים? תפסו אותו!‬
‫תפסו אותו!‬
‫למה אתה שותק?‬
‫הגוף שלי בוער בלהבה נטולת עשן,‬
‫אבל אני לא יודע איך לכבות אותה.‬
‫אתה בוער?‬
‫אכלת פלפל צ'ילי?‬
‫האם מעלותיך כשליט…‬
‫נשרפו עד אפר יחד עם ארמונך?‬
‫שמעתם את זה?‬
‫אפילו הבוגד הזה אומר…‬
‫שעל הארמון להיבנות מתוך האפר‬
‫כדי להשיב את מעלותיי כשליט.‬
‫הוא ממש מלומד קונפוציאני אמיתי.‬
‫באום-דונג.‬
‫מעולם לא למדת לקרוא…‬
‫אבל את קוראת את העולם הזה טוב ממני.‬
‫אלוהים…‬
‫איך זה יכול להיות?‬
‫שלום, אדון צעיר. שלומך טוב?‬
‫אני, צ'ון-יונג, באתי לברך אותך.‬
‫אפילו כלב מקבל פרס‬
‫של קערת אוכל אחרי שתפס גנב.‬
‫אך המלך, שהבטיח לגמול לנו,‬
‫הפליל והרג אותנו.‬
‫בדיוק כמו אביך.‬
‫יש להרוג כלב שנושך את אדונו.‬
‫חשבתי שאתה, מכל האנשים, תהיה שונה!‬
‫איך יכולת?‬
‫איך אתה מעז להגיד דבר כזה?‬
‫הייתי טיפש שהתיידדתי עם עבד נחות.‬
‫על כך אני כועס על עצמי.‬
‫מעולם לא ביקשתי ממך שתהיה ידידי.‬
‫הייתי צריך…‬
‫פשוט לגדל כלב במקום.‬
‫כמובן…‬
‫אתה ואשתך ממש כמו שתי טיפות מים.‬
‫לעזאזל איתך, צ'ון-יונג!‬
‫מהר!‬ ‫-שם!‬
‫מאחר שסימנת אותי כבוגד…‬
‫זה מה שאהיה.‬
‫מהר!‬
‫אחריו! שם!‬
‫ראשי הבוגדים נעלמו!‬
‫- מרד -‬
‫הוצאתי להורג את ג'ה-ריאונג,‬ ‫לפי עצתך הנאמנה.‬
‫אבל מגיעות עתירות…‬
‫הדורשות ממני לתקן את העוול…‬
‫על ידי כך שאשפוט אותך על חטאיך.‬
‫שמעתי גם שמתרחשות מהומות בכל רחבי המדינה.‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫כמה נפלא.‬
‫אני מופתע שזה עדיין בג'וסון.‬
‫גנב האפים ואנשיו היו בדרכם חזרה לסונצ'און.‬
‫הם תכננו לקחת את תיבות האוצר הנסתרות‬
‫כדי להציע אותן לך, הוד מלכותך.‬
‫"תיבות"?‬
‫אם יש כל כך הרבה אוצר…‬
‫נוכל למכור אותו לסוחרי העתיקות של מינג ו…‬
‫לגייס את הכסף הדרוש‬ ‫כדי לבנות מחדש את קיאנגבוק.‬
‫איפה?‬
‫איפה נמצאות תיבות האוצר האלה?‬
‫איפה הן מוחבאות?‬
‫- אני יי ג'ונג-ריו מלשכת החקירות. -‬
‫יי ג'ונג-ריו?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫האל בחלוק הכחול.‬
‫למה לא לצרף‬ ‫את החיילים היפנים שנכנעו מרצונם…‬
‫לצבא הממשלתי ולחפש את האוצר בסתר?‬
‫השרים יצליפו בי בלשונם חסרת הרחמים.‬
‫אם נגיד להם‬ ‫שאנחנו עושים את זה כדי לדכא את המהומות…‬
‫לא, למעשה…‬
‫אם הם ידכאו גם את המהומות,‬
‫נהרוג שתי ציפורים במכה אחת.‬
‫אנצל את ההזדמנות הזו כדי למחוק…‬
‫את מה שנשאר מחסידיו של קים ג'ה-ריאונג.‬
‫הגנרל היפני שנכנע‬ ‫יוביל את יחידת החיילים העריקים,‬
‫ושמו החדש יהיה קים צ'ונג-מיון.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫אם כבר,‬ ‫צריך לכרות את ראשו של הגנרל היפני הזה מיד.‬
‫אבל לתת לו להרוג את בני עמנו?‬ ‫אנא, שקול מחדש!‬
‫שקול מחדש, הוד מלכותך.‬ ‫-שקול מחדש, הוד מלכותך.‬
‫הם העלו באש את הארמון שלי‬ ‫והעזו לזרוק אבנים על מלכם.‬
‫אתה קורא להם "בני עמי"?‬
‫אתה קורא להם בני אדם?‬
‫בעבר, הקמתי יחידה צבאית נפרדת‬
‫המורכבת רק מחיילים יפנים שנכנעו.‬
‫בהתחלה, אנשים היו בהלם,‬
‫אבל היו לי סיבות משלי.‬
‫צ'ונג-מיון הוא כעת נתיני הנאמן.‬
‫אז אל תזכירו את עברו.‬
‫בנוסף,‬ ‫אני ממנה את יי ג'ונג-ריו מלשכת החקירות‬
‫למפקד כוחות הענישה.‬
‫הוא יוביל את היחידה החדשה שהוקמה‬ ‫בחיסול הבוגדים‬
‫והפגנת חומרת החוק.‬
‫אני, ג'ונג-ריו,‬
‫מקבל בהכנעה‬ ‫את פקודתו של הוד מלכותו להנחת היסודות‬
‫לשיקום ארצנו.‬
‫אחי!‬
‫מה קרה?‬
‫חשבתי שכבר יהיה לך תפקיד ממשלתי בשלב הזה.‬
‫מה קרה? אתה במצב נורא.‬
‫אלוהים.‬
‫היי!‬
‫מה אמרתי?‬
‫מה אמרתי לך?‬
‫אמרתי לך לא ללכת לשם, נכון? מה אמרתי לך?‬
‫עזבי.‬ ‫-תפסיקי. זה מספיק.‬
‫אמרתי לך לא ללכת!‬
‫תראה מה עשית!‬
‫תפסיקי.‬ ‫-עשית את כל זה כדי לחיות חיים טובים יותר.‬
‫אמרתי לך לא ללכת.‬
‫תראה מה עשית!‬
‫תראה מה עוללת!‬
‫מה אתה עושה עם זה?‬
‫היי, צ'ון-יונג.‬
‫בוא נערוך היום דו קרב אמיתי.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-פשוט תדברו על זה.‬
‫אלוהים אדירים! באמת!‬
‫מה זה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה מתכנן להשתחוות בפני המלך?‬
‫אינני יכול!‬
‫איני יכול להמשיך לחיות כך.‬
‫- עכברוש -‬
‫אפשר לשרוד מלחמה,‬
‫אבל לא מרד.‬
‫בין אם נמות במלחמה נגד היפנים‬
‫או בהתנגדות למלך…‬
‫הכול אותו הדבר.‬
‫אנחנו משהו כמו 30.‬ ‫אנחנו פשוט לא יכולים לבצע מרד.‬
‫נוכל למצוא עוד אנשים שיצטרפו.‬
‫פשוט תתלו כרזה,‬ ‫והם יגיעו כמו משפחה של סרדינים.‬
‫איך נאכיל ונלביש אותם?‬
‫אדוני, אתה אמרת לי‬
‫שהיפנים החביאו אוצר.‬
‫רגע אחד.‬
‫כשתפסנו את גנב האפים,‬
‫זוכרים את העגלות הריקות‬ ‫שהיו ליפנים העלובים האלה?‬
‫מעניין למה הם גררו‬ ‫עגלות כבדות כאלה אל תוך היער.‬
‫כדי לסחוב את האוצר הנסתר?‬
‫כשאני חושב על זה,‬ ‫כל העצים הישנים היו מסומנים.‬
‫נכון.‬
‫כן, זהו זה. בואו נחזור לשם.‬
‫המפתח למרד הוא מהירות.‬
‫בואו נמהר.‬
‫הנה, אני חושב שזה היה המקום.‬
‫כן, זה כאן.‬
‫בואו נראה.‬ ‫-אלוהים!‬
‫מצאנו את האוצר!‬
‫אנחנו צריכים לפחות עוד שתי עגלות.‬
‫איפה נמצא עגלות?‬
‫נשתמש בסוסים כדי לסחוב את השאר.‬
‫כדאי לעשות ככה?‬
‫כמדומני, זה לא עניינך.‬
‫מה אתם עושים?‬ ‫-אדוני!‬
‫אל תזוזו!‬ ‫-מה יש לכם?‬
‫אתם חושבים שאנחנו פולשים יפנים?‬ ‫-מה אתם עושים?‬
‫אל תזוזו!‬ ‫-היי, אל תתערב.‬
‫אם ברצונכם לסכן את חייכם במרד, תעמדו שם.‬
‫אבל אם אתם רוצים לחלוק את האוצר הזה‬ ‫ולחיות בשגשוג,‬
‫תעמדו מאחוריי.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה נשאר אחרי שסיכנו את חיינו‬ ‫במשך שבע שנים?‬
‫בשלב הזה, זה קשה לסכן את חיינו.‬
‫אבל לחיות את חיינו זה קל.‬ ‫-זה לא נכון!‬
‫אם אתה באמת רוצה לחיות,‬
‫הדרך היחידה היא להילחם ולנצח.‬
‫אם נעצור כאן,‬
‫הם ירדפו אחרינו כל חיינו‬ ‫ויהרגו אותנו בסוף.‬
‫אני לא רוצה לשמוע את השטויות שלך.‬
‫מי שרוצה שאשבור לו את הראש, שיעמוד שם.‬
‫היי, מה אתה עושה?‬
‫לעזאזל.‬
‫לא אכפת לי אם אמות מחר.‬ ‫אני רוצה ליהנות מהאוצר רק פעם אחת.‬
‫ואתם הטיפשים מעזים לומר…‬
‫שנלחמתם תחת פיקודו‬ ‫של הגנרל קים ג'ה-ריאונג?‬
‫למה אתם מחכים? תעמיסו אותם על העגלות.‬
‫בואו נלך.‬
‫באום-דונג!‬ ‫-קדימה.‬
‫למה לגרור אותו מכאן בניגוד לרצונו?‬
‫תביט קדימה.‬
‫אתה רוצה לחזור?‬
‫רק המוות מחכה לך.‬
‫כן.‬
‫תחזור, לפני שיאכלו אותם חיות בר.‬
‫להתראות.‬
‫"אני רוצה לחיות‬
‫"הידד, כמה מרגש‬
‫"אני רוצה לגור באחוזה גדולה‬
‫"הידד, כמה מרגש‬
‫"אני רוצה לאכול‬
‫"הידד, כמה מרגש‬
‫"אני רוצה לאכול ארוחה מלכותית‬
‫"הידד, כמה מרגש‬
‫"הידד, כמה מרגש"‬
‫איפה מנהיגכם, צ'ון-יונג?‬
‫גנב האפים? איך הוא יכול…‬
‫כרתו את ראשיהם של המורדים האלה!‬
‫היי, ילדון. מה מביא אותך לפה?‬
‫מה קרה כאן? מה כל זה?‬
‫היי, מר טקטיקן.‬
‫היית צריך…‬
‫למות תחת ידיי וזהו.‬
‫"אני אתלה ראשים ואמתין.‬
‫"יי ג'ונג-ריו."‬
‫תזיזו אותם לכאן.‬
‫תקשרו חזק.‬
‫הסירה תגיע בזמן השפל.‬
‫עד אז, היחידה תעמוד על המשמר,‬
‫ושומרי הארמון יחפשו את המורדים הנותרים.‬
‫כן, אדוני.‬
‫המנוולים האלה.‬
‫אני אהרוג את כולם.‬
‫חכה.‬
‫אני חושבת שמשהו קורה.‬
‫לכוון!‬
‫מה קורה?‬
‫אוי ואבוי.‬
‫גם אנחנו יחידה צבאית‬ ‫המקבלת פקודות מהוד מלכותו.‬
‫גם אתה מתכוון לבגוד?‬
‫"גם אנחנו צבאו של המלך. אתה בוגד…"‬
‫אתם אויבינו ותמיד נרצה לנקום בכם.‬
‫לעולם לא תצאו מכאן בחיים.‬
‫הוא מעולם לא תכנן לתת לנו לעזוב.‬
‫אנחנו נלעס את בשרכם…‬
‫נפשוט את עורכם ונישן בתוכו.‬
‫אש!‬
‫נתתם לנו לתחזק את הרובים, אידיוטים.‬
‫בדיוק מה שחשבתי שהם יעשו.‬
‫אם הקנה חסום, הנשק יתפוצץ.‬
‫זה לא מזכיר לך את הבלגן‬ ‫בו נמצאת עכשיו ג'וסון?‬
‫אנשים!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫מה לעזאזל קורה?‬
‫כמה מגוחך.‬
‫הערפל מתעבה.‬
‫אני לא בטוח שנצליח להפליג בזמן.‬
‫אנחנו לא ממהרים.‬
‫כן, המפקד.‬ ‫-אדוני.‬
‫מעניין.‬
‫שניכם שונים אך דומים.‬
‫דומים אך שונים.‬
‫אתה והאל בחלוק הכחול.‬
‫מה יש?‬
‫איך אתה קשור לאל בחלוק הכחול?‬
‫אתם שונים אך דומים,‬
‫דומים אך שונים.‬
‫הזעם בחרבך שונה משלו.‬
‫למה חרבך…‬
‫נמצאת אצלו?‬
‫הוא גנב אותה?‬
‫האל בחלוק הכחול גנב את חרבך?‬
‫נתתי לו אותה.‬
‫הוא אמר שהוא נתן לו אותה.‬
‫אני לא אהרוג אותך.‬
‫כשנחליף שבויים, אתה תהיה שווה 100 מחייליי.‬
‫אם אשאיר אותך בחיים,‬ ‫נוכל להציל 100 מחיילינו,‬
‫אז אדוני לא יהרוג אותך.‬
‫שניכם אותו הסוג.‬
‫אני אתייחס אליך אותו הדבר.‬
‫זה האל בחלוק הכחול!‬
‫לא.‬
‫יש לי שימוש בו,‬
‫אז תהיה נחמד ותן לו לחיות.‬
‫יש לו שימוש בו,‬
‫אז אדוני רוצה שתשאיר אותו בחיים.‬
‫אני אהרוג את שניכם.‬
‫תביא לי את הרגל שלי… חרא!‬
‫אתה בסדר?‬
‫חתיכת…!‬
‫תפסתי אותך!‬
‫כלבה עלובה!‬
‫אל תהיה כזה חלשלוש.‬
‫יש שמתו כשראשיהם נכרתו.‬
‫מה עם אלה שנשרפו למוות?‬
‫אני אקרע אותך לגזרים…‬
‫ואשליך את כולם לאש בוערת.‬
‫אבא שלי!‬
‫אימא שלי!‬
‫בני!‬
‫ואשתי. כעת אתה תסבול את מה שעוללת להם.‬
‫זה מה שחשבת כל הזמן?‬
‫או שזה מה שאתה רוצה לחשוב?‬
‫ניסיתי להציל אותם,‬
‫אבל אשתך קפצה לתוך הלהבות…‬
‫עם בנך בזרועותיה.‬
‫מנוול שכמוך!‬
‫אין סיכוי.‬
‫למה שהיא תעשה דבר כזה?‬
‫למה?‬
‫היא קראה לי בריון.‬
‫אני משועמם ולא יכול עוד לחכות.‬
‫תמות!‬
‫צ'ון-יונג.‬
‫אני עדיין…‬
‫ידידך?‬
‫אני מצטער.‬
‫ג'ונג-ריו.‬
‫זה בדיוק כמו שחלמתי.‬
‫שר האוצר.‬
‫כן, הוד מלכותך.‬
‫מתי נכרות את עצי האורן בהר נאמסאן?‬
‫העניין הוא…‬
‫שהעצים אוגרים הרבה לחות בקיץ, אז…‬
‫זה אני, הסריס קים.‬
‫אפשר להיכנס.‬
‫אומרים שאניית מטען הגיעה לנמל האנגנג'ין,‬
‫ועליה דגל המשמר המלכותי.‬
‫ג'ון-ריו עדיין נעדר?‬
‫הם חיפשו בכל פינה, אבל לא מצאו איש.‬
‫אתה אומר שהאנייה הפליגה לכאן בכוחות עצמה?‬
‫כל החיילים נעלמו… אני לא מאמין.‬
‫קדימה, תפתחו אותם.‬
‫מה לוקח כל כך הרבה זמן?‬
‫כאן! המנעול הזה שבור.‬
‫יופי!‬
‫תמשיכו להכות!‬
‫כן, הוד מלכותך!‬
‫תפתחו אותה.‬
‫מה זה המלח הזה?‬
‫גם זו פתוחה!‬ ‫-גם זו.‬
‫פתחנו גם את שלנו.‬ ‫-פתחנו אותה.‬
‫פתחנו אותה!‬
‫תתחילו לחפור.‬
‫כן, הוד מלכותך.‬
‫אתם יכולים להפוך אותן.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫- כאוס -‬
‫שימו לב!‬
‫כדי להעניש את אלו שמוצצים את לשד העם,‬
‫עלינו להתאחד!‬
‫נכון!‬ ‫-נכון!‬
‫בדיוק כמו היצור האימתני הזה!‬
‫כן!‬
‫הנה, אתה יכול לאכול אותו.‬
‫המילה "בריון"…‬
‫מקורה במילה "ברוטוס", שפירושה "טיפש".‬
‫מאחר שההמונים כולם טיפשים,‬
‫זה רק צודק שיחששו מאיתנו.‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫הקמת קהילה זו הדרך הטובה ביותר לאחד כוחות.‬
‫מאחר שהאחדות הגדולה נכשלה,‬ ‫עלינו למצוא שם חדש.‬
‫אחדות כוללת ע"ש באום-דונג?‬
‫"עולם בו כולם מאוחדים."‬
‫אחדות כוללת.‬
‫נשמע נהדר.‬
‫זה אומר שאני הבוסית?‬
‫אנחנו באמת צריכים בוס?‬
‫קדימה!‬
‫בואו נלך לעשות חיים.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬