ЦЕ ХУДОЖНІЙ ТВІР НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ІСТОРИЧНИХ ПОДІЙ
Вчений династії Чосон, Чон Йо-Ріп,
стверджував, що всі люди рівні й не мають господаря.
В окремій спільноті «Велика єдність», яку він заснував,
дворяни й кріпаки разом їли, пили і практикували бойові мистецтва.
Його назвали зрадником і взяли в облогу царські війська,
тож він позбавив себе життя проштрикнувши шию мечем.
Це було за правління царя Сонджо.
Зв'яжіть усіх!
І цар, і кріпак…
Обидва…
Рівні.
Вони «рівні»?
Твій батько це написав?
Відповідай.
Як? З відрізаним язиком?
Тихо.
А ще твій батько писав таке.
«Світ належить усім…
і будь-хто може стати царем».
Другий раднику!
Ти віриш, що цар і кріпак
справді рівні?
Ваша Величносте!
Не повторюйте слів зрадника своїми царськими вустами!
Він писав, що навіть м'ясник, куртизанка, кріпак
можуть сісти на трон.
Іди сядь.
Точно, царська мантія.
-Я і її тобі віддам. -Ваша Величносте!
Благаю, Ваша Величносте!
Благаємо, Ваша Величносте!
Як це могло статися?
Суддя, чого ви чекаєте?
Відріжте голови огидним зрадникам і…
ОК-НАМ СИН ВАТАЖКА ПОВСТАНЦІВ ЧОН ЙО-РІПА
Гаразд!
Ще раз!
Який йолоп.
Дайте я спробую ще раз.
Кріпак-утікач! Пропустіть.
Гляньте на дурня. Він наважився втекти й попався.
Подивися.
Як і дехто інший, він забув, де його місце,
і закінчив отак.
От мерзотник!
-Що відбувається? -Глянь туди.
Неподобство!
Це головний ревізор Лі Ток-Хьон.
Проявіть повагу!
-Пусти! -Не сіпайся!
Невже треба здіймати такий галас
так близько до володаря?
Пробачте мені це нахабство, пане.
Я Гван-Ї, мисливець на кріпаків.
Наразі я зміг зловити
стільки кріпаків.
А цей тікав уже двічі.
Він паскудний мерзотник.
КРІПАК-УТІКАЧ
Ба більше, цього разу він обікрав свого господаря.
Це меч нашого господаря, подарований царем.
ЛІ ЧОН-РЬО НАЙКРАЩИЙ У ВІЙСЬКОВОМУ МИСТЕЦТВІ
Його матір була кріпачкою заступника воєначальника.
12 РОКІВ ТОМУ
ЧАНҐІВОН: БЮРО ОБЛІКУ КРІПАКІВ
Правило одного батька.
Чули про таке?
«Якщо один з батьків кріпак,
їхня дитина теж кріпак».
Це державний закон.
Справу закрито.
Ми з дружиною простолюдці.
Її продали, бо ми не могли сплатити борг,
але мій син був зачатий до цього.
Матір та її плід — одне ціле, хіба ні?
Якщо вона стає кріпачкою, то дитина в її утробі теж.
Це правильно.
Його виховували як простолюдця. А тепер він раптом кріпак?
Ану віддай.
Ах ти ж малий…
Його зробив мені батько!
От шмаркач.
Я розповім про сім'ю, яка володітиме тобою аж до смерті,
тому прочисть вуха і слухай.
Та мені нецікаво.
Ти працюватимеш на сім'ю
шановного заступника воєначальника.
З часів правління царя Тхеджо чоловіки з його роду
завжди складали державний військовий іспит.
Вони найвпливовіша родина військових у Чосоні.
В їхньому маєтку понад 60 кімнат
І понад сотню «нобі»
«Но» — кріпак А «бі» — кріпачка
У кожного своя робота
Листоноша розносить пошту
Підмітальник підмітає подвір'я
Кухарки готують гарніри
Поки пароварки готують рис
Прачки перуть одяг
А водоноски дістають воду
Опалювач розпалює багаття
Лопатники чистять вбиральню
Дроворуб рубає дрова
Конюх годує коней
Винести горщики, вимити підлогу Попрасувати одяг, зашити шви
Одягнути юного пана Зробити масаж пані
Обмахувати пана й мити йому ноги
Скільки роботи, стільки й кріпаків
З усіх цих завдань, знаєш, яке твоє?
Бий!
Мене шмагатимуть замість нього?
-Чому? -А хіба не ясно?
Як слугу юного пана, тебе шмагатимуть замість нього.
У нього не може бути шрамів, бо він стане полководцем.
-Це ж безглуздо. -Чому?
Нащо бити мене? Я ж нічого не зробив.
Ану замовкни! Ти забагато базікаєш, шмаркачу.
Ми повернулися, господарю.
Вклонися, бігом!
Та як ти смієш?
Негідник.
От малий…
Нахаба!
Що ви робите?
Приберіть це!
Синку! Ні…
Міцні кістки.
-Що нам робити? -Сильні кінцівки.
І в нього рівні зуби.
Ходімо.
Це той хлопчик?
Скільки ж він протримається?
Бідолашний хлопчик.
Як мені тепер жити з цим?
Як це могло статися?
Синку, це я винна, що ти народився кріпаком.
Ти кріпак з моєї вини.
У них немає серця?
Скільки разів таке вже було?
Брате, я його прикрию.
Тебе звати Чон-Йон?
А що значить твоє ім'я?
Ти, мабуть, не знаєш.
«Чон» — це «слідувати»,
а «Йон» — це «тінь».
Ходитимеш за мною, як тінь.
Що скажеш?
У тебе досі молочні зуби.
Твоя тінь?
Я?
Що ти робиш?
Батьку!
Геть!
Негідник.
Батьку!
Ану тихо.
Сюди!
А це не Чон-Йон?
Скільки років минуло?
Я вам так подобаюся?
Я йду, а ви притягуєте мене назад
кожного разу.
Помовч, будь ласка.
Молодий пане.
Рік за роком провалюючи іспит,
ви не лише склали його,
а й стали найкращим у країні. Як?
Про що він говорить?
Вбийте мене.
Слуги дивляться.
Не позбавляйте його життя.
Нікчемний мерзотник. Замкніть його в сараї!
Просто вбий мене!
Якщо не хочеш, щоб уся твоя сім'я померла від моєї руки.
Твій батько,
твоя матір,
твоя дружина…
і твій виродок теж.
Я кину кожного з вас у пекельне полум'я
і спалю живцем.
Тримайте його.
Я більше цього не потерплю.
Бережіть голову!
Удар згори, потім ліворуч, колючий удар, знизу праворуч,
зверху ліворуч…
Відтепер, якщо вдень мене вдарять раз,
вночі я вдарю тебе двічі.
На позицію.
Твій учитель передбачуваний.
Якщо він починає так, то буде цілити праворуч,
потім колючий удар.
Якщо він починає нижче…
Колючий. Потім плечі.
Ти знаєш?
Тоді спробуй.
Нагнися, щоб ухилитися.
З іншої ноги.
-Так? -Молодець.
Правильно.
Батько сказав від завтра тренуватися з тобою.
То мене більше не шмагатимуть?
Ні.
Здається.
Правильно!
Ну ж бо!
На іспиті теж так зробиш?
Твоєму мечу бракує гніву.
Не хвилюйся.
Коли я зустріну справжнього ворога,
у моєму мечі теж буде гнів.
Цукерки!
Купуйте цукерки на удачу!
Одна — складете, дві — відзначитеся!
-Кім Лі-Нам. -Цукерки!
Лі Чон-Рьо.
-Я пішов. -Лі Чон-Рьо.
Іди.
Скільки разів ти провалював іспит?
Я осоромлений. Ти мене соромиш!
Як я постану перед предками, коли помру?
Стій.
Будь ласка, дозвольте мені скласти іспит за молодого пана.
Ти втратив розум?
Тільки пообіцяйте звільнити мене.
Я складу іспит краще за всіх
і принесу вам царські квіти.
Я Лі Чон-Рьо.
Кім Мін-Сок.
-Я тут. -Лі Чон-Хон.
Я тут.
Володар подарував йому меч і цю синю мантію.
Царські квіти вам личать.
Навіть я не був найкращим…
Чон -Йоне.
Отакої.
Ти направду законний власник синьої мантії.
Чекай тут.
Я піду по твої кріпацькі папери до батька. А поки випий соджу.
Сказали не давати йому ні краплі води.
Той, хто ослухається, опиниться на його місці.
Геть!
Іди працюй!
Тату.
А птах може літати, не розправляючи крил?
Що це таке? Схоже на…
ВІЙНА
Молодий пане!
Слухай, Кіме.
-Матінка ще не спить? -Ні.
Кажеш, цар покине столицю?
Я теж мушу їхати, щоб супроводжувати володаря.
Я відправив звістку дядьку у Вонсан,
тому тихо їдьте з батьком, коли він повернеться.
Подбай про нашого сина.
Мій меч зник.
Я його знайду. Поспішіть.
Я обов'язково його надішлю.
Дай мені ключ.
Фортецю Пусан захопили недавно, а вони вже в Йонгіні?
Нісенітниці.
Армію знаменитого полководця Сіна стерли на порох.
Чого б ми тоді збиралися тікати?
Прокляття. Це не звичайна війна.
Лишенько.
Я знаю, що ти нечистий на руку,
але зазіхнути на подарунок царя?
Не виправдовуйся. Віддай!
Про що ви говорите?
Гляньте, який дурник!
-Де меч? -Я сказав, що не знаю.
-Ану кажи! -А чого ти в нього питаєш?
Ти… Меч…
Розбирайте.
Довго до нас будуть ставитися, як до свиней?
Що тут відбувається?
Негайно киньте все!
Де наші кріпацькі папери?
Чому ви так запізнилися, господарю?
Це означає, що ми з тобою тепер рівні.
Молодий пане.
Ні! Ні…
Де молодий пан?
Де ваш чоловік?
Відійди, тварюко!
Твоє прокляття діє.
Ідіть сюди, пані. Там небезпечно.
Ідіть сюди!
Як ти смієш чіпати мене брудними руками?
Ви збожеволіли?
Вийдіть!
Навіть ліхтарі нас підводять.
Обережніше.
Ваша Високосте!
Покарайте нас смертю!
Невже мені не допоможуть?
Ваша Високосте!
Ось чому треба було їхати верхи.
З вами все гаразд?
Ваша Високосте!
На що вони вирячилися?
Що? Що сталося?
Японська армія вже дійшла до столиці?
Вони ще не могли перетнути річку Хан.
Тоді хто це зробив?
-Це ж палац, хіба ні? -Так…
Я питаю, хто насмілився підпалити Кьонбоккун?
Ваша Величносте. На жаль, люди в місті…
Мої люди?
Але чому?
Цар покинув палац і втік!
Біс із ним. Переверніть усе з ніг на голову.
Ви телепні!
Ці кляті кріпацькі папери!
Думаєте, так можна змінити світ?
ЗРАДНИК ЧОН ЙО-РІП
Гляньте, як горить! Спаліть усе дотла!
-Як таке могло статися? -Ні, батьку!
Ура!
Я думав, усі офіцери втекли.
Нарешті столиця.
Вперед!
-Вперед! -Так!
Гаразд, шановні. Зберіться навколо.
ЗБРОЯРНЯ
Сюди. Я чув, японські загарбники перетнули річку.
Недовго залишилося.
Навіть цар втік.
Тому ми повинні захищати себе самі.
А є думки, як це зробити?
Гляньте! Я привів офіцера.
-Він справді офіцер? -З такою мантією та мечем? Та мабуть.
Спис, меч, лук!
Якщо володієте ними, крок уперед.
Це все? Я бачу тут купу чоловіків.
Cлухайте. Послужіть своїй країні.
Простолюдців нагородять, а кріпаків звільнять.
Так уже колись було.
Кріпаків звільнять?
Не вагайтеся через низький статус. Зробіть крок уперед.
-Ну ж бо. Швидше. -Пане.
Якщо говорити про метання каменів, я найвправніший на північному березі.
Ой, лишенько. Цей дурень втратив розум?
-Хочеш померти? -Гляньте.
А ніж м'ясника зійде за меч?
Пане м'ясник, приєднуйтеся.
Хто б знав, що дворянин називатиме м'ясника «паном»?
-Я теж з вами. -Я теж.
Гаразд. Підходьте всі.
Спробуймо знайти зброю в арсеналі.
-Так, ходімо! -Вперед!
Я зголоднів і виснажений.
Несіть таріль.
Готуйте човен.
Струнко.
-Вистав охорону. -Так, пане.
Убийте всіх!
Та як ти смієш?
-Руки геть! -Виходь!
-Відьма! -Побійся гніву небес!
Що?
Негідник. Ти зробиш останній подих,
коли меч у твоїх руках проштрикне тобі горло.
Що вона каже?
Каже, ваш меч проткне вам горло.
Я сам проткну собі горлянку?
Я запам'ятаю.
Це буде
отак?
Це все?
Я ніколи раніше не бачив таку рибу.
Пробачте нам!
Ми обійшли всі будинки поблизу,
але знайшли лише цю рибу.
Що сталося?
Я бачу царя!
-Отам! -Он він.
Хто це такі?
Як ти смієш!
Вижав з нас усе, а тікаєш першим?
І навіть вкрав рибу, яку ми берегли на поминальні обряди?
Яке неподобство!
Померти хочете? Смієте перекривати дорогу царю?
Цар своєю дорогою тікає,
а його народу дорога прямісінько в пекло?
-Будь проклятий! -Важливе лише життя царя?
-Ми теж хочемо жити! -Ведіть володаря до човна!
Відпусти!
-Володарю! -Відійди!
Виродок!
Пустіть, мерзотники! Ми теж хочемо жити!
Лі Чон-Рьо, що ви робите?
Пусти!
Чому ти тут?
Мені дуже шкода повідомляти це,
але кріпаки спалили ваш дім і всі розбіглися.
Кріпаки?
Мої кріпаки? Чому?
А мої рідні?
Де мої рідні?
Коли я приїхав,
вогонь уже поглинув їх усіх.
Навіть…
Навіть мого сина?
Виродки!
І ще дещо.
Я бачив, як Чон-Йон тікав на краденому коні,
вбраний у вашу синю мантію.
Тебе треба забити камінням!
Притягни мені Чон-Йона.
Вбити всіх!
Пане, вам погано?
Звідки це було?
В яблучко!
-Лише один? -Що це за блазень?
От клятий…
Як кумедно.
-Негідник! -Пацюки!
Щити, вперед!
Це пастка!
За ними!
Ні, не зараз!
Тримайте стрій!
-Ні! Тримайте стрій! -Вогонь!
Друга лінія, вперед!
Як зухвало.
Ваші рисові кульки.
Друга лінія, вперед!
Бігом заряджайте мушкети.
Атакуйте, коли перезаряджають.
Готуйтесь.
Так, пане.
Вогонь!
Зміна ліній!
Засідка!
Аокі.
Вдарте праворуч кавалерією.
Так, пане.
Командувачу, захищайте Його Величність!
Човен там!
Будь проклятий!
-Хондо. -Так, пане!
Ваша Величносте!
Не час кланятися.
Поквапся. Відпливай. Бігом.
Вбий їх.
Спускайте човен. Негайно!
Пустіть нас на борт!
Назвися!
Відійдіть.
Я Ґенсін Кіккава, бойовий командир батальйону «Конісі».
Скажи своє звання та ім'я.
Це Ґенсін Кіккава, командир батальйону «Конісі».
Скажи своє звання та ім'я.
Моє звання — пес.
Його звання — пес.
Моє ім'я…
А звуть його…
Скажи, що я Виродок.
Виродок.
«Лі Чон-Рьо»?
Ти дуже вправний, як на чосонського воїна.
Вправний воїн — рідкість у Чосоні.
Та ти теж нічого.
Він каже, ви дуже вправний.
Вже виснажився?
Вже втомився?
Просто зголоднів.
Поділися рисовими кульками.
Каже, що голодний.
Хоче рисових кульок.
Ви цілі, Ваша Величносте?
Коли я зійду з човна…
знищте пристань.
Ваша Величносте, тоді люди не матимуть засобів для евакуації.
А ще втопіть цей човен.
Боюся, ворог може збудувати плоти.
Підпаліть усі будинки поблизу, хай згорять дотла.
БОРОТЬБА
7 РОКІВ ПО ТОМУ
-Віддай! -Я теж хочу!
Ні, це моє!
Що це? Це їжа?
Це труп. Мертве тіло!
Відріжеш нам ногу, будь ласка?
Це я, Гван-Ї.
Цього разу зловив двох.
А Чон-Йона?
Я шукатиму далі.
ТАБІР ПРАВЕДНОЇ АРМІЇ У СУНЧХОНІ (ЗАГОНИ ДОБРОВОЛЬЦІВ)
Для мене за честь було битися з вами пліч-о-пліч.
Генерале, міцного вам здоров'я і довголіття.
-Встаньте, будь ласка. -Дякуємо, генерале.
Завдяки вам ми можемо спокійно повернутися додому.
Я всім завдячую вам.
Агов, Пом-Тон.
Чого така сумна?
Не впевнена, що можна відпускати їх додому.
Рештки японської армії, замасковані під місцевих, досі десь вештаються.
Війна закінчилася. Забудь про кровопролиття.
Знайдімо спосіб жити далі.
Ура, яка радість
Просто живи і давай жити
Хтось повертається додому.
А хтось залишається прибирати. Лайно!
Пане Стратег!
-Хоч би він приніс добру звістку. -Ви повернулися!
Дуже вдячний.
Знаєте, вчора мені наснився сон.
У ньому ставок у саду був утричі більшим.
Це було гарно.
Пензлик.
Я хочу звести тут ще більший павільйон.
Сину.
Хочеш дати павільйону назву?
Батьку.
Я не розумію, чому ми так поспішаємо
відбудувати палац.
Слово «палац»
поєднує в собі символи «хребет» і «дах».
Це символ того, що палац — це хребет держави.
Суверенна влада — лише ідея.
Самими ідеями справжньої влади не досягнеш.
Ви казали 600?
Так, володарю.
Оскільки ми все одно його відбудовуємо, кімнат має бути принаймні 6000.
Так.
ТИМЧАСОВА РЕЗИДЕНЦІЯ ЦАРЯ СОНДЖО
Ви всі докладали зусиль, щоб вберегти мене під час війни.
Я щасливий бачити вас усіх тут.
Ми дуже вдячні, Ваша Величносте.
-Ми дуже вдячні. -Ми дуже вдячні.
Можете починати бенкет.
Давно ми так не бенкетували.
Ворони вгодовані, бо наїлися трупів.
-Ідеально просмажений. -Дякую.
Я от-от знепритомнію.
Що ж, нічого не вдієш…
Отакої.
Дворянин назавжди дворянин.
Думаєте, хтось оббере м'ясо й погодує вас?
Оце треба було мене соромити?
Задоволений?
Їжте.
Жахливий смак.
Генерале.
Скількох загарбників ми вбили?
Хіба нам не казали, що простолюдців пустять в уряд,
а кріпакам дадуть свободу за їхній внесок?
Ці покидьки ніколи не дотримуються слова.
Яке виправдання цього разу?
«Це неможливо без схвалення царського двору».
«У нас немає доказів ваших перемог».
У них багато відмовок.
Я планую відвідати Ханьян і просити Його Величність про аудієнцію.
Я розумію, як ви почуваєтеся,
але зачекайте ще трохи.
Генерале.
Не витрачайте час і сили на зустріч з царем.
Влаштуймося тут.
Може, збудуємо тут село
і житимемо всі разом?
Гарно було б, еге ж?
Генерале, я чула, ви продали свій маєток
і все, що мали, щоб воювати за країну.
Ми збудуємо ще більший маєток.
Авжеж.
У нас є покрівельник.
-Тесля? -Тут.
І тесля. У нас є все необхідне.
А скільки кімнат буде в моєму маєтку?
Вашому? Ви мене не почули?
Ми всі житимемо разом.
Кажеш, це був твій кріпак?
Той, хто вбив твою родину.
Я ставився до нього, як до рівного. Дбав.
А він постійно тікав, і щоразу ми наймали мисливця на кріпаків.
Він погрожував спалити мою сім'ю живцем,
і саме це й зробив.
Це жахливо.
Однак…
не можу сказати, що в цьому немає твоєї провини.
Чому ти ставився до нього, як до рівного?
Твоя історія нагадала мені Чон Йо-Ріпа
і його «Велику єдність», чи як її там.
Він тут ні до чого. Я просто…
Знаю.
Я розумію.
Навіть якщо тобі до душі хтось з простолюдців,
маєш навчитися це приховувати.
Прихильність породжує пиху в кількох,
а доброзичливість сіє хаос серед багатьох.
Це тяжка доля людей при владі, так?
Випий.
Я теж пережив схожий трагічний випадок під час війни.
Як же мені не співчувати?
Багато людей пережили жахи війни,
але вони не зрівняються з вашими.
Треба швидко відновити палац,
щоб ви були в безпеці. Це найважливіше.
Ваша Величносте.
Семирічна війна спустошила нашу країну.
Люди їдять плоть з трупів, що валяються навкруги.
Такі голодні, хворі люди
не витримають потуг, щоб звести такий величезний палац.
Ба більше, багато кому
японські солдати відрізали носи.
Це через винагороду, яку оголосив Хідейосі Тойотомі.
А звучить так, наче винуватий я.
Крім того, щоб будувати, ніс не потрібен.
Володарю.
Започаткуйте Інститут особливих заслуг,
щоб вести облік усіх, хто зробив внесок у перемогу.
Покращте статус простолюдців, які відчайдушно боролися.
Це поверне прихильність вашого народу.
Чому ти ллєш сльози?
Інститут особливих заслуг? Так, започаткуй.
Я ж не забороняв.
Але
відновлення Кьонбоккуна не можна відкладати,
тому створи для цього окремий орган.
Зрозумів?
Правильно.
Голова!
-Агов! Дурнику. -Я знав, що ти так зробиш.
Дворянин мусить дотримуватися правил.
Чому людина такого низького роду — твій друг?
Що?
Значить можна подружитися з песиком,
але не зі своїм кріпаком?
Собаку треба виховувати, а кріпаком — командувати.
Отакої.
Ясно.
Тоді я пішов командувати своїм кріпаком?
Ворушіться.
Спекотно навіть на світанку.
Замовкни і йди.
Генерале!
Генерале! Тут японські солдати!
Пом-Тон! І ти теж. Мерщій за мною!
Я бачив перевдягнених японських загарбників.
Тут і тут.
Якщо напасти з обох боків, вони викажуть себе.
Царський палац…
У тому напрямку?
Хіба не в тому?
У напрямку Щура.
Обов'язково робити це щоразу, коли йдемо в бій?
Це цар має нам вклонятися. Прокляття!
Генерале!
Здається, це тут.
Так, пане!
Це тут.
Це тут!
Засідка! Засідка!
Не відступайте! Бийтеся!
Я думаю так: не варто їх вбивати.
-Вам кінець! -Схопімо їх…
Ой, біда…
Чого чекаєте?
Уперед!
Бог у синіх шатах!
Генерале!
Гляньте, хто в нас тут?
А я думав, хто цей бог у синіх шатах?
Ти бог у синіх шатах?
А тобі личить цей шрам.
Хочеш ще один? З іншого боку, для краси.
Він каже, що може зробити такий самий шрам з іншого боку.
Звісно, чому ні?
А ти досі жартуєш.
Скажи, ти поїв?
Він питає, чи їв ти.
Я ніколи
не снідаю!
Іди сюди, щур!
Мерзотники!
Ви всі виродки!
Малий пацюк.
Дідько.
Ой!
Тюдзо-рю?
Завдяки мені
ти зможеш побачити свій ніс без дзеркала.
Годі!
Генерале!
-Ви мусите негайно тікати! -Генерале!
Відійдіть і не втручайтеся. Цей двобій між нами.
Він хоче битися сам на сам.
Чон-Йоне!
Чому ти досі б'єшся?
Ми вже всіх прикінчили.
Чого ви тут?
Я теж скоро закінчу.
Схоже, вони здолали наших.
Генерал сказав схопити їх живими. Зрозумів?
І не збираються нас вбивати.
-З якого дива? -Чого це?
Він хоче відвезти їх царю і використати для переговорів.
Вони потрібні живими,
якщо ми хочемо, щоб нам заплатити чи звільнили.
Довго ти ще?
Я швидко. Можеш подивитися, якщо хочеш.
Ми станемо приманкою, щоб укласти угоду з царем.
Агов. Кидай уже.
Не треба!
Що це таке?
І ти називаєш себе воїном?
Що він каже?
Справжні воїни так не роблять.
Йолоп.
Серйозно.
Я саме збирався проткнути йому горло мечем.
Це Викрадач Носів?
Шолом злого духа!
Ми спіймали Викрадача Носів?
«Викрадача Носів»?
Диявол, що живцем відрізає людям носи?
Це золото? Ми за це запросто збудуємо село.
Схоже, це правда, що японці сховали скарби.
Дайте гляну.
Нічого собі.
Я відвезу їх у Ханьян. Покладіть назад.
Серйозно?
Наш обов'язок — повернути це царському двору.
А вони вже повернуть це законним власникам.
Законним, аякже.
Пом-Тон, куди ти йдеш?
-Води! -Я перший!
Ти знаменитий Викрадач Носів?
Ви Викрадач Носів?
Як ти міг?
Він теж хоче води.
Ти не дав мені рису сім років тому.
-Він каже, ви не дали йому рисові кульки. -Знову про рис?
Ти застосував техніку Тюдзо-рю.
Хто тебе навчив?
-Що він каже? -Даруйте?
Техніка короткого меча.
Хто навчив тебе техніки короткого меча?
То була битва при Намвоні? Хлопець у шоломі зайця.
Хтось, хто був у шоломі зайця в Намвоні.
Знаєш його?
Я помітив його майстерність і запам'ятав.
-Просто запам'ятав? -Так.
Він навчився в бою.
Розумієш, я розпоров йому живіт мечем,
і всі його нутрощі вивалилися.
Він розпоров йому живіт, і нутрощі вивалилися.
Я хочу реванш.
Він хоче реванш.
Підсумок буде той самий.
-Каже, підсумок не зміниться. -Тобі вбий мене, як справжній воїн!
Каже, хай краще його вб'ють.
З тебе буде користь,
тому спробуй не померти.
Каже, йому з вас буде користь.
Що ти приховуєш
під червоною пов'язкою?
Він питає, що ти приховуєш на руці.
Ти поранився на тренуванні, ясно?
Це буде
символом майстерності у військовій справі.
-Частуйтеся! -Така честь!
Щойно склавши іспит,
ти приєднався до Царської гвардії.
Прошу, знищте кріпацькі папери Чон-Йона.
І твій дідусь, і я
починали свій шлях у прикордонних регіонах.
А от тобі поталанило.
Батьку.
Старійшини чекають. Ходімо.
Ви давали слово!
Це той паршивець навчив тебе
бути таким грубим?
Той кріпак приніс вам царські квіти, як обіцяв.
Як дворянин може порушити своє слово?
Невіглас!
Щойно він відкриє рота,
цар назве нас зрадниками, хіба не ясно?
Чон-Йон
вже зібрався йти.
Добре.
Гван-Ї теж уже напоготові.
Дідько.
Його нема.
Гван-Ї, підлий щур!
Мені наказали зловити його,
але пан Лі сказав цього разу його не повертати.
Зробиш це,
і я відріжу тобі руку.
Я його не вбиватиму.
Чон… Чон-Йоне.
Ти казав, що принесеш папери.
Де вони?
Я радий, що ти живий.
Я радий, що ти цілий.
Тікай якнайдалі.
На північний кордон, бити варварів,
чи ловити піратів на південному морі.
Чув, кріпаків звільняли за службу на користь країні.
Ні за яких обставин не попадися…
Скажи…
я досі твій друг?
Так.
Отже?
Хочеш сказати, що всі ці звернення — прохання, щоб Кім Ча-Рьону
і його армії віддячили за їхні досягнення?
Я чув, що всі в країні його возвеличують.
«Адмірал Сун-Сін захищає море, генерал Ча-Рьон — сушу».
Тоді чому
Ча-Рьон досі живий, а Сун-Сін мертвий?
Я не бачу жодного звіту про відбудову палацу.
Комітет з відбудови палацу склав кошторис,
щоб розуміти, скільки потрібно робітників,
але дійшов висновку, що ми не можемо собі цього дозволити.
Маленька…
Глянь, яка постава.
Краса!
Ця потворна стрижка…
Хіба не японська?
Ненаситні йолопи.
Ті, хто перемогли ворога,
їдять трупи, щоб вижити,
поки дворяни, які його улещували,
смакують яловичими реберцями…
Але ж і те, і те — м'ясо, так?
Я розповім Його Величності, що міський голова Чхонджу — зрадник.
-Щоб його зняли з посади. -«Зняли з посади»?
Навіть проштрикнувши йому горло, я не втамую свій гнів.
Хіба ні, Чон… Що?
Що це ти робиш?
Попереду довгий шлях.
Годі сваритися.
Краще поспіть.
Тоді нам варто…
піти різними шляхами.
По-вашому, це держава?
Мені набридло, що ви постійно оспівуєте «Його Величність».
І нудить від того дурня, який мріє поліпшити статус.
Ми ж і не збиралися назавжди залишатися разом.
Треба повертатися на законні місця.
Законні місця, щоб мене…
Гаразд, іди позбудься статусу кріпака.
Отримай державний титул. Щасливого тобі життя.
Царський двір колись збився зі шляху,
але семирічна війна закінчилася.
І завдяки блискучому спадкоємцю, двір відновить гідність, хіба ні?
Сподіваймося, що уряд покарає продажних можновладців.
Як це крає мені серце.
Я зараз така зла.
Це ж…
Ось чому
мрія про те, що дворяни і простолюдці
зможуть жити в гармонії
була марною.
Попри це, генерале,
я все ж зустріла одного благородного дворянина в житті,
і це були ви.
Бережіть себе.
У нас Викрадач Носів!
Цього разу вони не зможуть нас ігнорувати.
Ми майже добилися свого! Що з тобою сталося?
-Пом-Тон! -Ходімо.
Ходімо. Вставайте.
Чон-Йоне, подбай про генерала Кіма.
Назрів внутрішній конфлікт.
Пане Стратег.
Жах. Глянь на цю огидну голову.
Справжній японець.
Я ж казала.
Побачили?
Покладіть по мішку рису біля кожної хати.
Вранці всі дуже здивуються.
-Спершу поїж. -Так.
Ого, яка смакота.
Я приніс ще.
-Сто років не їв рису. -Скажи?
Хіба ви не знаєте, хто я?
Я міський голова Чхонджу, назначений володарем.
Нікчеми.
Ви, звірі, навіть не чули про конфуціанські чесноти!
Чесноти, кажеш?
Я знаю лише
чесноти мого ціпа.
ЗАХІДНІ ВОРОТА, ХАНЬЯН
Генерал Кім Ча-Рьон тут!
Генерал Кім тут?
-Ви такі молодці. -Дякуємо.
-Помри! -Прокляття, боляче!
Продажні чиновники гірші за японських загарбників.
Щоб звести палац Кьонбоккун, вже поклали купу життів.
Я обов'язково розповім Його Величності,
тому потерпіть ще трохи.
-Ура! -Ура!
Мушу визнати, що це майже як царський парад.
Не згоден?
Лише імператорів династії Мін так щиро вітали.
Що скажеш про цю народну радість?
Неосвічені маси полюбляють
безглузді воєнні історії та казочки про героїв.
Така правда життя.
Не варто хвилюватися.
Що таке?
Лист від окружного наглядача.
Терміновий.
Голову Чхонджу кілька днів тому вбили.
Кажуть, це були люди Кім Ча-Рьона.
Щось сталося?
Ура!
Назад!
Що це за метушня?
Відійдіть.
Володар бажає поговорити сам на сам, генерале.
Не хочу смердіти потом перед володарем.
До речі.
Його Величність запитає про твоє ім'я.
Нагадай, що воно означає?
Ім'я безрідного кріпака не має значення.
«Чон» — це «небо», а «Йон» — це «осяяне».
Я б так розтлумачив його, якби був твоїм батьком.
До зустрічі.
Ми приготували м'ясо й вино.
Ви, мабуть, зголодніли після тривалої подорожі. За мною.
-Ходімо їсти м'ясо! -Так!
Вперед. Ходімо!
Але ж Ча-Рьон не вбивав голову Чхонджу самотужки.
Вони слухали й билися з ним пліч-о-пліч сім років.
Не може бути.
Ча-Рьон конфуціанський вчений.
Я знаю, що він не такий неосвічений негідник.
Мені покликати його сюди
і допитати особисто?
За наказом царя схопіть Кім Ча-Рьона за зраду!
Нам обіцяли напої та м'ясо…
-Що відбувається? -Що?
Усі вони зрадили державу.
Не щадіть нікого.
Зрада?
Я бив тупою стороною, бо не смію вбити царського гвардійця.
Ідіть перекажіть мої слова!
Скажіть володарю, що вірний підданий Ча-Рьон
просить про аудієнцію в його палатах.
Чого чекаєте? Хапайте його!
За ним!
Чому ти мовчиш?
Моє тіло палає бездимним полум'ям,
а я не знаю, як його загасити.
Ти палаєш?
Наївся гострого перцю?
Невже ваша монарша гідність
згоріла дотла разом з палацом?
Ви чули?
Навіть зрадник каже,
що палац має повстати з попелу, щоб відновити мою монаршу гідність.
Справжній конфуціанський вчений.
Пом-Тон.
Ти так і не навчився читати,
але знаєш цей світ краще за мене.
Ой, біда…
Як таке може бути?
Привіт, молодий пане. Як поживаєш?
Я, Чон-Йон, прийшов тебе привітати.
Навіть собаку винагороджують мискою їжі, коли той зловить злодія.
Натомість цар, який обіцяв винагороду,
підставив і вбив нас.
Геть як твій батько.
Собаку, який кусає господаря, вбивають.
А я вірив, що ти не такий, як усі інші!
Як ти міг?
Як ти смієш таке казати?
Я був дурнем, коли подружився з кріпаком.
Я зневажаю себе за це.
Я не просив тебе бути другом.
Краще б я
завів собаку.
Звісно…
Ви ж з дружиною з одного тіста ліплені.
Будь ти проклятий!
-Бігом! -Туди!
Якщо ти назвав мене зрадником,
то ним я і стану.
Швидше!
За ним! Туди!
Голови зрадників зникли!
ЗАКОЛОТ
Я стратив Ча-Рьона за твоєю порадою.
Але мені надходять запити…
з вимогою виправити скоєне
і притягнути тебе до відповідальності.
По всій країні здійнялися бунти.
Що мені робити?
Як вишукано.
Я здивований, що це досі в Чосоні.
Викрадач Носів з посіпаками прямували в Сунчхон.
Вони планували забрати скрині зі скарбами,
щоб запропонувати вам, Ваша Величносте.
«Скрині»?
Якщо там стільки скарбів…
Можна продати їх торговцям старовиною…
…і зібрати кошти, щоб відбудувати Кьонбоккун.
Де це?
Де ці скрині зі скарбами?
Де вони сховані?
Я Лі Чон-Рьо зі слідчого комітету.
Лі Чон-Рьо?
Чого ти хочеш?
Бога в синіх шатах.
Чому б японським солдатам, які добровільно здалися,
не вступати в нашу армію і таємно шукати скарб?
Придворні чиновники продзижчать мені всі вуха.
Якщо скажемо, що це для того, щоб придушити бунти…
А взагалі-то…
Якщо вони справді придушать бунти,
ми вб'ємо двох зайців одним пострілом.
А я використаю нагоду, щоб знищити
решту послідовників Кім Ча-Рьона.
Японський генерал, який здався нам, очолить загін солдатів-перебіжчиків.
Віднині його звуть Кім Чун-Мьон.
Володарю.
Цього японського генерала треба негайно обезголовити.
Невже він знову вбиватиме ваших людей? Будь ласка, подумайте!
-Будь ласка, подумайте. -Будь ласка, подумайте.
Вони підпалили мій палац і наважилися кидати у свого царя камінням.
Це мої люди?
Ти називаєш їх людьми?
Колись я вже створив окремий військовий загін
виключно з японських солдатів, які здалися.
Спершу люди були здивовані,
але в мене були причини.
Чун-Мьон тепер мій вірний підданий.
Тому не згадуйте про минуле.
Ба більше, я призначаю Лі Чон-Рьо зі слідчого комітету
головою каральних сил.
Він очолить новостворений загін, щоб знищити зрадників
і показати суворість закону.
Я, Чон-Рьо,
смиренно виконаю наказ володаря, щоб закласти основу
для відбудови держави.
Брате!
Що сталося?
Думала, ти вже на державній посаді.
Що сталося? Ти змучений.
Отакої.
Агов!
Що я казала?
Що я тобі казала?
Я ж казала туди не йти. Що я тобі казала?
-Відпусти! -Припини. Годі.
Я казала не йти!
Глянь, що ти накоїв!
-Припини. -Ти хотів краще жити?
Я казала не йти туди!
Глянь, що ти накоїв!
Глянь, що накоїв!
Що ти зібрався робити?
Чон-Йоне.
Влаштуймо справжній двобій.
-Годі. -Краще поговоріть.
Ой, лихо! Серйозно.
Що це?
Що ти робиш?
Хочеш вклонитися царю?
Не можу!
Я більше так не можу.
ЩУР
Можна пережити війну,
але не заколот.
Померти у битві з японцями,
чи виступивши проти царя —
не бачу різниці.
Нас чоловік 30. Ми просто не зможемо вчинити заколот.
Можна знайти однодумців.
Повісьте плакат, і вони ринуть до нас, як риба навесні.
А як їх годувати й одягати?
Пане, ви ж казали мені,
що японці заховали скарби.
Стривайте.
Пам'ятаєте порожні вози,
коли ми схопили Викрадача Носів?
Нащо тягнути такі важкі вози в ліс?
Щоб вивезти прихований скарб?
Якщо згадати, то на деревах були позначки.
Точно.
Так, це скарб. Треба повернутися.
Ключ до бунту — швидкість.
Треба поспішати.
Тут. Здається, це те місце.
Так, це тут.
-Дай гляну. -Нічого собі!
Ми знайшли скарб!
Потрібні ще два вози.
І де ж нам їх знайти?
Решту повеземо на конях.
Думаєш, варто?
Це вже не ваш клопіт.
-Що ви робите? -Пане!
-Не смикайся! -Що з вами?
-Ми схожі на японців? -Що ви робите?
-Ану стій! -Агов, не лізь.
Якщо хочете ризикнути життям заради заколоту, станьте там.
А якщо бажаєте розділити скарб і жити в достатку,
станьте за мною.
Прокляття.
Що нам лишилося після цих семи років?
Нам важко було ризикувати життям.
-Але жити його легко. -Це неправда!
Якщо справді хочете жити,
треба боротися і перемогти.
Якщо зупинимося тут,
нас будуть переслідувати все життя і зрештою вб'ють.
Не хочу чути цю маячню.
Станьте там, якщо хочете, щоб я проломила ваші довбешки.
А ти що робиш?
Годі.
Мені байдуже, якщо я помру завтра. Хочу насолодитися скарбом хоч раз.
І ви смієте казати,
що воювали під проводом генерала Кім Ча-Рьона?
Чого чекаєте? Вантажте їх на вози.
Ходімо.
-Пом-Тон! -Іди.
Нащо тягнути його проти волі?
Дивись вперед.
Хочеш повернутися?
На тебе чекатиме смерть.
Знаю.
Біжи, поки їх не з'їли дикі звірі.
Прощавай.
Я хочу жити
Ура, яка радість
Я хочу жити у великому маєтку
Ура, яка радість
Я хочу смакувати
Ура, яка радість
Я хочу смакувати царські страви
Ура, яка радість
Де Чон-Йон, ваш ватажок?
Викрадач Носів? Як він міг…
Відтяти голови повстанцям!
Агов, малий. Чому ти тут?
Що тут сталося? Що це таке?
Пане Стратег.
Краще б ви померли
від моєї руки.
«Я вивішуватиму голови й чекатиму».
«Лі Чон-Рьо».
Перенесіть їх сюди.
Міцно зв'яжіть.
Човен прибуде під час відливу.
А доти загін стоятиме на варті,
поки гвардійці шукатимуть повстанців.
Так, пане.
Покидьки.
Я вб'ю їх усіх.
Не поспішай.
Щось тут не так.
Цілься!
Що таке?
Лишенько.
Ми військовий загін, який підпорядковується царю.
Ти теж маєш намір вчинити зраду?
Ми теж армія царя. Ти зрадник…
Ви наші вороги, яким ми вічно мститимемося.
Ви не повернетесь живими.
Він не планував нас відпускати.
Ми жуватимемо вашу плоть,
здеремо з вас шкіру і спатимемо в ній.
Вогонь!
Ви дали чистити зброю нам, недоумки.
Я так і думав.
Якщо ствол перекрити, зброя вибухне.
Не нагадує тобі хаос, який коїться в Чосоні?
-Солдати! -Так, пане!
Що тут коїться?
Як це безглуздо.
Туман згущується.
Не впевнений, що ми відпливемо вчасно.
Ми не поспішаємо.
-Так, пане. -Володарю.
Це дуже цікаво.
Ви різні, але схожі.
Схожі, але різні.
Ти і бог у синіх шатах.
Чому?
Хто для тебе бог у синіх шатах?
Ви різні, але схожі,
схожі, але різні.
Гнів твого меча не такий, як у нього.
Чому в нього
твій меч?
Він його вкрав?
Бог у синіх шатах вкрав твій меч?
Я його йому віддав.
Він каже, що віддав його.
Я тебе не вб'ю.
На обміні полоненими ти будеш вартий сотні моїх солдатів.
Зберігши тобі життя, ми врятуємо сотні солдатів,
тому мій пан тебе не вбиватиме.
Ви однієї породи.
Я буду ставитися до вас однаково.
Бог у синіх шатах!
Ні.
Я матиму з нього користь,
тому не вбивай його.
З нього буде користь,
тому мій пан хоче зберегти йому життя.
Я вб'ю вас обох.
Принесіть мені мою ногу!
Як ви?
Шмаркач!
Попалася!
Нікчемна лярва!
Май мужність.
Дехто помирав з відрубаною головою.
А як же ті, кого спалили живцем?
Я розірву тебе на шматки
і кину кожен у вир полум'я.
Мій батько!
Моя матір!
Мій син!
І моя дружина. Тепер сам відчуєш те, що ти з ними зробив.
От у що ти весь цей час вірив?
Чи просто хотів вірити?
Я намагався їх врятувати,
але твоя дружина стрибнула у вогонь
з сином на руках.
Виродок!
Не може бути.
Нащо цей їй?
Чому?
Вона назвала мене тварюкою.
Мені нудно, не можу чекати.
Помри!
Чон-Йоне.
Я досі…
твій друг?
Пробач мені.
Чон-Рьо.
Усе, як було в моєму сні.
Скарбниче.
Так, Ваша Величносте.
Коли будемо рубати сосни на горі Намсан?
Річ у тім,
що в деревах влітку забагато вологи, тому…
Це я, євнух Кім.
Заходь.
Кажуть, вантажне судно прибуло в порт Ханганджин,
на ньому стяг царської гвардії.
Чон-Рьо досі не знайшли?
Обшукали кожен закуток, але там нікого не було.
Хочеш сказати, що корабель приплив сам?
Усі війська зникли… Повірити не можу.
Ану, відкривайте їх.
Чому так довго?
Сюди! Тут замок зламаний.
Добре!
Продовжуйте рубати!
Так, володарю!
Відкрийте.
Що це за сіль?
-Цей теж відкритий! -Цей теж.
-Ми теж відкрили. -І ми.
Ми відкрили скриню!
Починайте копати.
Так, володарю.
Можете її вивернути.
Ваша Величносте.
ХАОС
Увага!
Щоб покарати тих, хто наживається на людях,
треба об'єднати зусилля!
-Правильно! -Правильно!
Як ця страхітлива тварюка!
Так!
На, з'їж його.
Слово «тварюка»
походить від слова «тварина».
Якщо простолюдців називають тварюками, то хай нас і бояться!
-Так! -Так!
Спільнота — це найкращий спосіб об'єднати зусилля.
«Велика єдність» зазнала краху, тому нам потрібна нова назва.
«Загальна єдність»?
«Світ, де всі об'єднані».
«Загальна єдність».
Звучить чудово.
Значить тепер я головна?
А нам справді потрібен головний?
Ходімо!
Ходімо розважатися.
ВІЙНА Й ПОВСТАННЯ
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова