GRASSO, UNDER GRANSKNING
Jeg fant ingen bevis
Fylkessjef Dorsey.
- Grasso? - Ja.
En klage ble sendt inn da han var i en annen innsatsgruppe.
- Det er et mønster. - Men det er ingen bevis.
Selv om Grasso lurte Cliff dit, hvilket jeg tror,-
- kan ikke Snapchat-meldingene gjenopprettes.
Ikke faen. Han får ikke slippe unna med det.
- Spesialenheten gransker det. - Han har overlistet dem før.
Kanskje flere ganger.
Vi må dra til Wissahickon Park og undersøke.
Vi skylder Lizzie såpass.
Tom?
- Kan du sitte hos meg til jeg sovner? - Klart det.
Det er bare midlertidig.
Vi kan ikke gjøre noe midt på natten.
I morgen tidlig drar vi til parken og ser hva vi finner. Ok?
Du er sen.
Moderklubben møttes i morges. Vi har en død føderal agent.
Vi må bryte alle bånd til dem som kan knytte oss til denne katastrofen.
FBI kom innom i går og spurte om Grasso.
Jeg sa han hadde oppført seg rart i det siste.
Så når det skjer, blir det ingen overraskelse.
Jeg hørte noe annet òg. Det er en kurer ved navn Lee Whitehead i Reading.
Han solgte 11 kilo i går til en colombiansk gjeng.
- Visstnok kom stoffet fra en ung kvinne. - Glem pengene.
Det betyr ingenting nå.
- Vi må rydde opp. - Det er mye penger å glemme, Vincent.
Jeg sier bare at du har kilder i Reading. Det er verdt å spørre om den unge kvinnen.
Greit. Jeg skal gjøre det.
Hei.
Er det den jeg tror det er?
Hva vil skje med meg, Vincent?
- Er Jayson fortsatt med deg? - Ja.
Her er tilbudet mitt.
Kvitt deg med ham for dine brødres skyld, før han tvinger alle i kne.
Er han død i morgen, skal jeg ikke lete etter deg.
Per?
Perry?
Hei. Dusjen er ødelagt.
Jeg vasket meg i vasken.
- Hva er det med deg? - Ingenting.
Jeg fikser dusjen.
Ok. Hva syns du?
Skal vi ha sokker i denne skuffen?
Jeg vet ikke.
Greit. Vi har undertøy, sokker, pyjamas, T-skjorter.
- Hva mangler vi? - Tannbørste.
Badeshorts i tilfelle vi skal bade.
Og la ham velge litt greier til soverommet.
- Hva slags greier? - Plakater, klistremerker. Det han vil ha.
Da Ethan og Em flyttet inn,-
- sa sosialarbeideren at vi skulle la dem innrede sine egne soverom,-
- så de følte at de hadde noe eget.
Hvor lenge skal du ha ham her?
Vergen sa at de skulle ringe så snart de hadde et permanent hjem til ham.
Det kan ta tre uker, seks måneder. Vi vet ikke.
Jeg må spørre, for jeg har tenkt på det, og jeg er ikke flink til å la ting ligge.
Det er jeg klar over.
Tok du inn Sam for å gjøre opp for det som skjedde med Ethan?
- Hva? Nei. - For å gjenskape balansen...
Nei. Det har ingenting med broren din å gjøre.
- Slett ingenting. - Bra.
- Det er bare meg. - God morgen. Vi er på kjøkkenet.
God morgen.
La meg gjette. Dere to skal ikke på karrieremessen.
Jeg vil ikke blande meg.
Ingen karrieremesse. Ingen innsatsgruppe. Vi skal nøste opp i noen tråder.
Greit, men si ifra om han faller igjen eller ikke husker navnet sitt.
Det skal jeg.
Ha en fin dag.
- Eagles-Cowboys 20-20. - Gå og pakk!
Det er en hårstrikk. Dere vet hvordan faren deres er.
Han leverer dere når han vil, men nåde meg om jeg er for sen.
- Hei, onkel Ant. - Hei, kompis.
Hei, onkel Ant.
- Ikke ødelegg sveisen min! - Hva gjør du her?
- Jeg var på jobb i området. - Gutter, opp og pakk. Kom igjen.
Nei, nei, nei.
- Alt vel? Holder du deg unna trøbbel? - Jeg prøver.
- Kom inn hit. Få se ansiktet ditt. - Hva skjer?
Jeg teller ned til jeg kan ta meg et glass.
- Hvor har du vært? Jeg ringte på onsdag. - Jeg har vært opptatt med innsatsgruppen.
Har du kjæreste? Jeg møtte en jente på treningssenteret. Chloe.
Frankie, aldri igjen. Husker du sist du spleiset meg? Kattedamen?
- Kattedamen? Hvilken kattedame? - Du vet.
Chloe hater katter.
Det var det første jeg spurte om. "Liker du katter?"
Hva betyr den lyden? Vil du være alene resten av livet?
Jeg har jo deg og guttene.
Du er den eneste jeg kjenner som aktivt prøver å ikke få seg noe.
Ja.
Hva skjer?
Hør her, noen...
Noen ting vil komme ut.
Om meg.
Etter alle disse årene fant de ut at det var du-
- som stjal fra kollekten i kirken?
Nei.
Herregud, Ant, hva er det?
Husker du da mamma ble syk,-
- og vi ville flytte henne ut av det hjemmet i Crum Lynne?
Vi fant det stedet i Radnor med utsikt over hagen.
- Ja, vennen din kjente noen... - Jeg hadde ingen venn.
Jeg betalte.
Som da dette huset var til salgs og dere måtte vekk fra Chris.
Det var ikke en kollega som ga oss en god pris. Jeg betalte.
Med penger jeg fikk for å gjøre ting for folk jeg ikke burde omgås.
Og nå, på grunn av meg...
...ble en jente drept.
Herregud.
Og...
- Sier du at politiet vet at du... - Nei, det vet de ikke. Jeg skal si det.
- Ant, bare vent, så kan vi... - Jeg kan ikke, Frankie.
Jeg kan ikke leve med det lenger.
Jeg kveles.
- Mamma, er du klar? - Sett dere i bilen. Jeg kommer straks.
- Du sa at vi var sent ute! - Sett dere i bilen! Herregud.
Gå til guttene.
Vi snakkes senere.
Anthony, jeg vet hvem du er. Uansett hva de sier, vet jeg det.
Er det noen her på kvelden?
Nei. Vi drar ved solnedgang. Rundt kl. 20-21.
Jeg sendte noen karer ut etter at du ringte i morges. Casey fant den.
- Hvorfor fant dere den først nå? - Vi har over 80 km med stier.
Man finner ikke noe med mindre man leter.
- Sjekket du skiltene? - Ja. Bilen ble meldt stjålet den kvelden.
Ok.
- Tom. - Ja?
Ødelagt. Tviler på vi får noe ut av den.
- Hvor mange hektar har dere? - 1400.
Så sent på kvelden her ute...
Hvor mange telefoner tror du slo inn på mobilmastene her?
Ikke mange.
Vi må undersøke dataene.
Etterforsker, du må se her.
Hva er planen, Per?
Hei.
Jeg tror ikke vi bør bli her stort lenger.
Jeg har tenkt på den bagen.
Robbie solgte stoffet før han dro ut dit.
Det gir jo mening. Vi tror det er borte og leter ikke.
Hvis han solgte det, hvor er pengene?
Det kan bare være ett sted. Hos Maeve.
Ring Breaker. Be ham møte oss i Allentown ved motorveien.
Vi skal besøke henne.
Vent. Hvor fant du bagen?
Hva mener du med at det ikke var noe i den?
Hva er hos Maeve? Jeg tar Donnas bil.
- Fy faen. - Ja, jeg er på tuppa.
Så en dame kom på døra og sa bare:
"Her er en million dollar"?
Ja. Jeg har aldri møtt henne før.
Hva skal du gjøre med dem?
Jeg vet ikke.
En del av meg vil gi dem til politiet og bli ferdig med det.
Men den andre delen av meg vet at Robbie døde så vi kunne få dem.
Kanskje jeg ikke burde forpurre det.
- Behold dem, da. - Ja, men noen vet at pengene er der ute.
- Noen leter etter dem. - Gjem dem.
Et sted i nærheten av huset,-
- så du kan holde øye med dem.
Legg dem der.
Og vent.
Seks måneder, et år.
Og hvis politiet finner dem, visste du ikke at de var der. Robbie gjemte dem.
Og hvis ingen kommer...
...drar du din kos og skaper et nytt liv med barna.
Se her.
Hvorfor ser jeg på mobilmastlogger?
- Det er fra en mast i Wissahickon Park. - Nummeret slo inn kl. 23.03.
- Telefonen tilhører Ray Lyman. - Ray Lyman?
Hvordan havnet den der?
Brukte vi den ikke til å kommunisere med Cliff i Bailey Park?
Nei. Vi trodde det.
Herregud.
Kan dere ikke bare komme til poenget?
Telefonen ble byttet ut av Grasso. Derfor kom ikke Cliff den kvelden.
For å bevise det må vi inn i bevisarkivet,-
- som vi ikke lenger har tilgang til på grunn av granskningen.
Kom igjen, Kath. Du vet hvordan slike saker er.
Uten det går Grasso fri.
Jeg vet det. Jeg er bare irritert over at jeg må opp av sofaen-
- og ta på meg ordentlige bukser. Faen.
Én hver åttende time. Når tok du en sist?
Er du regnskapsføreren min? Gi meg pillene.
- Det er én ting til. - Hva faen er det nå?
Vi må ha tilbake våpnene våre.
Ok.
Du må hjelpe meg å ta på meg buksene oppe.
Kom igjen. Du kan gjøre det med øynene lukket.
Hvorfor ringte du meg, Donna?
Breaker har gjemt seg her. Jeg hørte ham snakke med Jayson i morges.
Om Maeve.
Maeve? Hvem er Maeve?
Billy Prendergrasts datter.
Hun er bare barnet. Hun har ingenting med dette å gjøre.
Ok.
Han sa at de skulle dra hjem til henne.
Hvor er de?
Donna, ikke kødd med meg.
Hvor er de?
Det gamle huset til mamma.
Hvor?
Stroudsburg.
Bishop Hollow Road.
- Hvorfor går de etter Maeve? - Jeg tror jeg vet hvorfor.
Men de kommer ikke så langt.
Ja?
Det er meg.
Noe nytt?
J, de...
Break, hva er det?
De fant Eryns lik, J. Ute i Dyer's Quarry.
Og det er ikke alt de fant.
J?
J, er du der? J?
J! Vi må dra!
Jeg vet hva du gjorde.
Jeg vet.
De kommer.
Én til burde holde.
- Hva synes du? - Én til.
Ok. Du kommer til å sove i en dyrehage.
Liker broren din dyr?
Ethan? Ja. Han luftet hundene i nabolaget i årevis.
En gang forsvant Mrs. Heimrichs hund.
- Husker du det? - Ja.
Vi ga opp jakten etter hvert, men ikke Ethan.
Han var ute hele natten med ryggsekk og hodelykt.
Han fant hunden i Chatham Park.
Jeg er skrubbsulten.
- Skal vi spise lunsj? - Ja.
Vi har peanøttsmør og syltetøy...
- Kan vi dra til Dairy Queen? - Herregud.
- Hva? - Hva?
Jeg har ikke spist der på år og dag.
Hvorfor ikke?
Jeg fikk barn.
Og når man får barn, skjer det rare ting med kroppen.
Man vil bare at den skal bli slik den var før man fikk barn.
Og det oppnår man ved å ikke spise is.
Jeg vet ikke hvorfor jeg forteller dere dette. Vi drar til Dairy Queen.
Jeg skal sluke den peanøttisen.
Du fortalte meg ikke om Sam.
Ja, vi...
Kona mi Susan og jeg, før hun... Vi var fosterforeldre.
Det er bedre at han er med meg enn noen andre.
Det er bra. Jeg er glad han er med deg.
Ok. Ray Lymans uregistrerte mobil. Prøv den.
- Ingenting. - Faen. Den er falsk.
- Vi må finne den ekte telefonen. - Da trenger vi ransakelsesordre.
- Sendt inn av ledelsen og godkjent... - Eller en ung analytiker -
- som vil bli forfremmet før sjefen pensjonerer seg.
Cindy...
Faen.
Du må gjøre noe som ikke er lov, men du gjør det uansett, ok?
- Ok. Ja. - Flott.
- Hei. - Ray Lymans telefon -
- slo sist inn lørdag natt kl. 00.58.
- Fountain Block i Roxborough. - Hvor er det?
- Fountain Street er her. - Ja.
Huset til Grasso. To kvartaler unna.
Vi drar hjem til Grasso.
Spor mobilen hans. Si ifra hvis han drar noe sted.
Nytter det å si at dette ikke er en god idé?
Gode ideer er en saga blott for meg, Kath.
- Hvor er du nå? - Utenfor huset til Grasso.
- Noe nytt fra Reading om pengene? - Du hadde rett.
- Vi har et spor. Folkene mine er på saken. - Ser du?
Er du ikke glad jeg foreslo å grave litt dypere?
Husk det når dere deler pengene.
Vi må rydde opp i dette først. Så tar vi pengene.
Ant?
Anthony?
Sett deg. Sett deg.
Her. Vil du ha en cola? Vær så god.
Sånn.
Hva var planen, Mike? Å få det til å se ut som jeg begikk selvmord?
At du har holdt ut så lenge...
Etter to år er jeg 20 år eldre. Jeg sover ikke og spiser bare dritt.
Jeg hadde det også sånn.
Man finner måter å rasjonalisere det på. Sønnene mine fikk gå på college.
Ja, jeg vet det.
Jeg snakket med spesialenheten. Jeg møter opp i morgen uten advokat.
- Vent. - Jeg er ferdig, Mike.
Det fins fortsatt en utvei.
Jayson og Perry er døde.
- Vi vet hvor pengene er. - Hvordan vet du at de er døde?
- Robbie Prendergrast solgte stoffet. - Hvilke penger?
Han ga pengene til niesen. Vincent har folk på vei til huset nå.
- Nå? - Ja. Du trenger ikke å gjøre dette.
- Hvem skal til Maeve? - Vi kan fortsatt...
Faen!
Grasso er på farten. Mobilen slo inn på en mast.
- Østover på 422. - 422? Hvor er det?
I Elverson. Robbie Prendergrast.
- Hvorfor drar han dit? - Det skal vi finne ut.
Bli her.
Maeve?
Du må dra nå. De kommer etter deg.
- Hva? - En politimann utenfor sa vi må dra!
Maeve, hvor skal vi?
- Faen! - Hva?
Nøklene. Bare bli her.
Faen!
Hvor er pengene?
Hvilke penger?
Ikke prøv deg.
Vi vet de er her.
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Ikke?
Jeg skal si hvor pengene er.
Bare la henne gå. Harp, gå til bilen.
Lås den.
Hvor?
Er det Grassos bil?
Ser sånn ut.
Åpne den.
Åpne bagen!
Lukk døra. Lukk den jævla døra.
Hold kjeft, for faen!
Tom...
Jayson er her.
En betjent er skutt. Melville Lane 16 i Elverson. Send forsterkninger.
Gå.
Ta trappene.
Aleah!
Går det bra?
- Herregud. - Går det bra?
Slipp meg, for faen!
Nei. Nei!
Hjelp!
- Hvor skal du? - Gjem deg her.
Jeg skal si til politiet at Maeve er i fare.
Hjelp!
Nei!
Hjelp!
Nei!
Faen!
Hjelp meg!
Våpen!
Ta forsiden.
Hold kjeft!
Trekk unna! Trekk unna, sa jeg!
- Jeg tror jeg kan ta ham. - Det er for risikabelt.
- Trekk unna! - Det er over. Slipp henne!
Trekk unna! Ellers dreper jeg henne! Jeg dreper henne!
Går det bra, Maeve?
Det går bra.
Flaks for deg at gutten er uskadd. Ellers hadde ræva di vært i den fatlen.
Ræva mi får ikke plass i fatle.
Send inn rapporten, så vi kan legge denne dritten bak oss -
- før det bli mer stank! - Greit.
Hvordan gikk det?
Det var ikke akkurat en gratulasjon. Men hva skal de gjøre? Sparke meg?
Når det kommer til stykket, er alle bare glade for å bli ferdige med dette.
Apropos det. De spurte om pengene.
Agentene fant denne i huset Perry og Jayson gjemte seg i.
Jeg tror Jayson dro hjem til Maeve for å finne pengene.
Utrolig.
Så du noe der?
Nei.
Vet du hva de sier om visdom?
- Nei. - Det er å vite hva man skal overse.
Takk, Kath. Takk for alt.
Søsteren din er på vei.
Hun kommer straks.
Kan du hente noen klær til meg?
Kanskje jeg rekker å rømme.
- Sjef? - Ja?
Skal du ikke gi meg en botsøvelse?
Jeg ga aldri botsøvelser.
Folk har nok selvforakt som det er.
Vi skal gå over spørsmålene jeg ga dere i går.
- Hei. - Hei.
- Hvordan hadde pjokken det i dag? - Bra.
Vi tok ham med til Target og kjøpte masse greier.
- Vi spilte basket i parken. - Takk for at du passer på ham, Em.
Takk for at du passer på meg.
- Kan jeg komme inn? - Ja.
- Kan vi snakke om uttalelsen? - Pappa, jeg vet ikke hva jeg...
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
- Jeg er ikke... - Em.
Vi må si sannheten.
Selv når vi er redde for å opprøre andre.
Jeg har ikke vært en god far i det siste.
- Det går bra, pappa. - Nei, det går ikke bra.
Det er min jobb å beskytte deg og få deg til å føle deg trygg.
Det er det jeg skal gjøre.
- Hei. Hvordan var togreisen? - Fin.
- Hvordan har du det? - Greit.
Vi er tilbake om noen timer.
- Ok. - Ja.
Klar?
- Vil dere komme med en uttalelse? - Ja, ærede dommer.
På vegne av familien skal Tom Brandis komme med en uttalelse.
Pappa.
God ettermiddag, ærede dommer.
I 2009 ble min kone Susan og jeg fosterforeldrene-
- til Ethan og lillesøsteren Emily.
To år senere sendte vi inn en adopsjonssøknad.
Ethan var en energisk gutt. Han var høyt og lavt.
En lærer sa vi burde vurdere å feste et setebelte på pulten hans.
Det var de første tegnene.
Visuelle prosesseringsvansker. Dysleksi. Finmotoriske vansker.
Vi handlet raskt. Tidlig behandling var våre venners oppfordring.
Susan ville ikke vente. Hun var ikke typen til å vente på noe.
Vi begynte med ergoterapi og Ritalin.
Da Ethan var 12, kjørte en politibetjent ham hjem.
Han hadde kastet stein på biler fra en bro på Ridge Pike.
Barnelegen anbefalte en terapeut.
Diagnosen var følelsesreguleringsforstyrrelse.
Han kastet stoler på lærere.
Kappet ned huskene fra naboens huskestativ.
Tok ut sinnet sitt på Susan, meg og søstrene.
Hvorfor?
Stemmer beordret ham, forklarte han.
Lærerne meldte om urovekkende adferd.
Skammelig nok nektet jeg å bruke navneskilt på foreldremøter-
- i frykt for at noen skulle finne ut at jeg var Ethans far.
Helgene var de vanskeligste. To hele dager helt alene med ham.
Fortvilte prøvde vi å bli kloke på ham.
Men Susan, Ethans utrettelige forkjemper, fant nye leger.
Tålmodige og snille var de. Og Risperdal var den store forløseren.
Det stilnet stemmene i Ethans hode.
Han fikk jobb på YMCA. Fikk venner der. Kenny, Doyle, Evans.
I en periode-
- tillot vi oss selv å se en fremtid.
Men pandemien rammet oss hardt. Det var Risperdal-mangel.
Stemmene kom tilbake, sintere enn før.
15. mai sa de giftige stemmene at han skulle drepe Susan.
Og den hendelsen truer nå med å definere hele livet hans.
Det var også glede.
Det var så mye glede.
Første gang han kalte meg pappa.
Turen til New York City da han kjøpte 25 burgere og ga dem til hjemløse.
Og da Mrs. O'Keefe, den forståelsesfulle formingslæreren, tok meg til side...
...og sa at han var en sol...
En solstråle av et barn.
Ethan.
Jeg vil ikke at du skal leve med skammen lenger.
Ethan, se på meg.
Ethan, vær så snill.
Sønn, se på meg.
Jeg tilgir deg.
Jeg er glad i deg.
Jeg er ikke her i dag for å si når sønnen min bør løslates.
Det er ikke opp til meg.
Jeg er her i dag for å fortelle deg, Ethan, at når den dagen kommer,-
- er jeg klar.
Kom rett hjem.
Jeg venter på deg.
Takk, ærede dommer.
Jøye meg, se på den.
- Hvordan vet du at de er klare? - Ok... Ser du denne?
Den har en rot som stikker opp. Det er det vi vil ha.
- Knytt neven. - Sånn?
Så stor skal en bete være.
- Sammenlign dem. Hva synes du? - Bra.
Vri litt på den ved bladene. Og dra i den. Sånn, ja.
- Er den ikke fin? - Spiser folk disse?
Det var det du sa om agurker. Se på deg nå.
Ok. Ta med dette inn.
Jeg drar opp et par til, så lager vi det til middag i kveld.
- Ok. - Greit?
Hallo igjen.
- Jeg banket på, men ingen åpnet. - Bare et øyeblikk.
Gode nyheter. Vi fant endelig en familie til gutten.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre, Daniel.
Vil du vite hva jeg tenker?
Nytter det å si nei?
- Hvis du ikke vil, snakker vi ikke om det. - Nei. Vi kan snakke om det.
Jeg vet ikke om du kan møte behovene til en ung gutt-
- når han vokser til.
Spesielt når Ethan kommer hjem. Han kommer til å trenge deg.
Hva?
- Jeg trodde jeg gjorde en god gjerning. - Du gjorde det.
Men gjorde du det for guttens skyld eller din egen?
Jeg vet hvor nære dere har blitt, og at det jeg ber om, er vanskelig.
Jeg vet ikke engang hva du ber meg om.
Å være uselvisk med kjærligheten din, Tom.
Å anerkjenne at det som er best for deg, kanskje ikke er det beste for gutten.
Hvordan vet jeg hva som er best for ham?
Hei, kompis. Kom igjen.
- Klare? - Ja.
- Hvor lang tid tar det å kjøre? - GPS-en sier seks timer og syv minutter.
Seks timer? Kyllingrumpehull!
Skjerp deg, Wyatt.
- Hvorfor gjorde du det? - For å huske.
Jeg er redd jeg ikke vil huske noe av det.
Ja, jeg pleide også å tenke sånn. Om faren min.
Det er ikke sant.
Er alle klare?
Norske tekster: Hanna Ness Huseklepp