GRASSO, ANTHONY AGENT ANCHETAT
NU AM GĂSIT DOVEZI
ȘEFUL POLIȚIEI, DORSEY
- Grasso? - Da.
Scrie doar că plângerea a fost depusă
când făcea parte din altă Unitate specială.
- E un tipar. - Dar nu există dovezi.
Chiar dacă l-a trimis pe Cliff acolo,
și eu cred că asta a făcut,
mesajele de pe Snapchat dintre ei nu mai pot fi recuperate.
Nu, dă-o naibii.
- Nu, Aleah. Îmi pare rău, dar... - Nu se poate
- ...să tot scape nepedepsit. - Ancheta asta
- ...e desfășurată acum de OSP. - Da, dar i-a păcălit o dată.
Poate de mai multe ori.
Să mergem măcar în parcul Wissahickon și să aruncăm o privire!
Măcar atât îi datorăm lui Lizzie.
Tom?
Stai cu mine până ce adorm?
Sigur că da.
E doar temporar.
Uite, nu putem face nimic în miezul nopții.
Mâine, la prima oră, mergem în parc și vedem ce găsim.
Bine?
UNITATEA SPECIALĂ
Ai întârziat.
Clubul-mamă s-a reunit azi-dimineață. Avem un agent federal mort.
Și trebuie să rupem orice legătură cu oricine
ne poate asocia cu dezastrul ăsta.
Agenții FBI au venit ieri și au întrebat de Grasso.
Le-am spus că în ultima vreme s-a purtat ciudat, haotic.
Când se va întâmpla, nu va fi o surpriză.
Am mai aflat ceva azi-dimineață.
Un traficant pe nume Lee Whitehead. Lucrează în Reading.
Azi-noapte a vândut 11 kilograme unui cartel columbian.
Sursele mele spun că drogurile
- ...au venit de la o tânără. - Uită de bani!
Nu ne mai interesează de mult banii.
- Acum trebuie să facem curățenie. - Sunt cam mulți bani de uitat, Vincent.
Spun doar că aveți sursele voastre în Reading.
Merită să sunați măcar și să vă interesați de tânără, nu?
În regulă. Am să mă ocup de asta.
Salut!
E cine cred eu că e?
Cum stau, Vincent?
- Jayson e încă cu tine? - Da.
Uite ce-ți propun.
Ocupă-te de puști pentru frații tăi,
înainte să ne îngenuncheze pe toți.
Dacă mâine-dimineață e mort, n-o să te vânez.
Per?
Perry?
Hei! Dușul e stricat.
M-am spălat în chiuvetă, băga-mi-aș.
- Ce-ai pățit? - Nimic.
Am să repar dușul.
Bun. Ce zici?
Să punem șosetele în sertarul ăsta sau...?
Nu știu.
Bun. Avem lenjerie intimă, șosete, pijamale, tricouri.
- Ce ne lipsește? - Periuță de dinți.
Un costum de baie, în caz că ne hotărâm să-l ducem să înoate la YMCA.
Și... lasă-l să-și aleagă câteva lucruri pentru camera lui.
La ce lucruri te referi?
Postere, stickere. Nu știu, ce vrea el.
Când i-am adus acasă pe Ethan și Em,
asistenta socială ne-a încurajat să-i lăsăm să-și decoreze camerele,
ca să simtă că au un loc al lor.
Cât ai de gând să-l ții aici?
Păi, tutorele a spus
că mă sună când îi găsește un cămin permanent.
Ar putea dura trei săptămâni sau șase luni. Nu știm.
Trebuie să te-ntreb ceva, fiindcă nu-mi dă pace
și nu mă pricep să las lucrurile să mă roadă.
- Știu. Urăști chestia asta. - L-ai adus pe Sam aici
ca să te revanșezi pentru cele întâmplate cu Ethan?
- Poftim? Nu. Nici vorbă. - Încerci să restabilești echilibrul...?
Nu. N-are nicio legătură cu fratele tău.
- Absolut niciuna. - Bine.
- Eu sunt, m-am întors. - ’Neața! Suntem în bucătărie.
’Neața!
Dați-mi voie să ghicesc. Nu vă duceți la târgul de cariere.
A, eu nu am nicio treabă cu asta.
Fără târguri de cariere. Fără Unitatea specială.
Doar lămurim niște lucruri.
Bine. Cât vă lămuriți,
anunță-mă dacă mai cade iar sau nu-și amintește cum îl cheamă.
S-a făcut.
Să ai o zi bună!
- Eagles, Cowboys. 20-20. - Sus!
- Jake Eliot aduce victoria! - O să întârziem.
- Hei! Hei! E egalitate. - Mamă!
Doar știți cum face tatăl vostru.
Vă lasă când are chef, dar mă face terci dacă întârzii o secundă.
- Salut, unchiule Ant! - Salutare! Salut, amice!
Salut, unchiule Ant!
- Hei, nu-mi strica freza! - Ce cauți aici?
Am niște treabă prin zonă. Am zis să trec pe la voi.
Băieți, sus! Faceți-vă bagajele! Fuguța!
Nu, nu, nu!
- Totul bine? Te ferești de necazuri? - Da, îmi dau silința. Știi cum e.
Treci încoace, să-ți văd mutra!
Care mai e treaba?
Număr secundele până încep reducerile la bar.
Pe unde umbli? Te-am sunat miercuri.
Da, știu, îmi pare rău. Am fost prins cu misiunea asta în Unitatea specială.
Te vezi cu cineva? Am întâlnit o tipă la sală, Chloe.
- E... - Frankie, gata cu lipelile!
Ultima oară m-ai combinat cu tipa cu pisici.
- Ce tipă cu pisici? - Știi tu bine ce tipă.
Păi, Chloe urăște pisicile.
Asta am întrebat-o din prima: "Îți plac pisicile?"
Ce tot mormăi așa? Vrei să fii singur toată viața?
Nu sunt singur. Vă am pe tine și pe băieți.
Ești singurul tip pe care-l știu care încearcă să nu și-o tragă.
Da...
Ce se-ntâmplă?
Ascultă, o să...
O să iasă la iveală niște lucruri.
Despre mine.
După toți anii ăștia, au aflat că de fapt tu
furai din cutia milei de la Inima neprihănită?
Nu.
Isuse, Ant, ce e?
Mai ții minte când s-a îmbolnăvit mama
și am vrut să o mutăm din azilul ăla,
din spitalul ăla de rahat din Crum Lynne?
Și când am găsit sanatoriul din Radnor, cu vedere la grădină?
- Da, amicul tău știa pe cineva... - Da, n-a fost niciun amic.
Eu am plătit tot.
Ca atunci când s-a scos la vânzare casa și tu și băieții
trebuia să scăpați de Chris.
Nu ne-a făcut reducere niciun coleg de-al meu.
Eu am dat banii și atunci.
Bani primiți făcând chestii pentru inși cu care n-ar fi trebuit să am de-a face.
Iar acum, din cauza mea,
o fată a fost omorâtă.
Doamne!
Și...
Vrei să spui că poliția știe că tu...?
Nu, nu știe asta. Dar o să... O să le spun eu.
Ant, stai...
- Așteaptă puțin, putem să... - Nu pot, Frankie.
Nu mai pot trăi cu asta pe conștiință.
Simt că mă sufoc, înțelegi?
Mamă, ești gata?
Mergeți la mașină! Vin și eu imediat.
- Adineauri ai zis că întârziem! - Urcați în mașină!
Hristoase!
Du-te, mergi cu băieții!
Vorbim mai târziu.
Anthony! Eu știu bine cine ești. Orice-ar spune ei, eu știu.
E vreodată cineva aici după program?
Nu. Plecăm pe la apus, în jur de 20:00 sau 21:00.
Dimineață, după ce ați sunat, mi-am trimis oamenii să cerceteze.
Casey a găsit-o.
Și cum de ați descoperit-o abia acum?
Avem peste 80 km de drumuri aici.
Dacă nu cauți ceva anume, nu găsești.
Ați verificat numărul?
Da. E al unei mașini care a fost furată în noaptea aia.
Bun...
- Tom! - Ce e?
Pare distrus. Mă îndoiesc că vom recupera ceva de pe el.
Câte hectare de teren ziceați că aveți?
O mie patru sute.
Seara târziu, în mijlocul pustietății,
câte telefoane crezi că s-au conectat la antenele astea?
Nu multe.
Să cerem datele, să vedem ce aflăm.
Dle detectiv, priviți ce are în mână!
Care-i planul, Per?
Salut!
Nu cred că-i înțelept să mai stăm mult aici.
M-am tot gândit la geanta aia.
Robbie a vândut drogurile dinainte să ajungă acolo.
Are noimă, nu?
Credem că au dispărut, nu le căutăm.
Dacă le-a vândut, unde-s banii?
Pot fi într-un singur loc. Acasă la Maeve.
Sună-l pe Breaker. Zi-i să ne vedem în Allentown, la ieșirea de pe autostradă.
O să-i facem o vizită.
Stai puțin! Unde-ați găsit geanta?
Cum adică nu era nimic în ea?
Ce-i acasă la Maeve? Bine, o să iau mașina Donnei.
- Să-mi frec una! - Știu. O iau razna.
Deci tipa asta a venit la tine la ușă și ți-a zis:
"Poftim un milion de dolari"?
Da. N-am mai văzut-o în viața mea.
Și ce-ai de gând să faci cu ei?
Nu știu.
Pe de-o parte, aș vrea să-i duc la poliție și să termin cu toate astea.
Dar, pe de altă parte, știu că Robbie a murit ca să ajungă la noi.
Poate c-ar trebui să-i respect dorința.
Atunci, păstrează-i!
Da, dar sigur știe cineva de existența lor.
- Sigur îi caută careva. - Ascunde-i!
Într-un loc din apropierea casei,
unde poți fi cu ochii pe ei.
Pune-i acolo.
Și așteaptă.
Șase luni, un an.
Iar dacă vine poliția și-i găsește,
păi, tu nu știai că sunt acolo.
Robbie i-a ascuns.
Și dacă nu vine nimeni,
pleci și începi o nouă viață alături de copii.
Aruncă un ochi aici!
De ce mă uit la datele unei antene de telefonie mobilă?
Provin de la o antenă din parcul Wissahickon.
Numărul s-a conectat la ora 23:03.
- Telefonul îi aparține lui Ray Lyman. - Stai puțin! Ray Lyman?
Cum a ajuns mobilul lui acolo?
Nu-l foloseam ca să comunicăm cu Cliff în parcul Bailey?
Nu. Așa credeam noi.
Of, Doamne!
Orice ați avea de spus,
m-aș bucura să-mi spuneți naibii odată!
Telefonul a fost înlocuit. De Grasso.
De aceea nu a venit Cliff în seara aia.
Putem dovedi asta doar intrând în depozitul cu probe,
la care nu mai avem acces, din cauza anchetei OSP în curs.
Hai, Kath. Știi cum e cu cazurile astea.
Fără probele alea, Grasso o să scape basma curată.
Știu. Doar că-s ofticată că trebuie să mă ridic de pe canapea
și să-mi pun nădragi pe mine.
Băga-mi-aș eu ceva!
Câte una la opt ore. Când ai luat ultima oară?
Mai nou îmi ții socoteala? Dă-mi pastilele!
- Și-ar mai fi un lucru. - Acum ce puii mei mai e?
Trebuie să ne recuperăm armele.
Bine.
Am nevoie să mă ajuți să-mi pun nădragii, la etaj.
Haide, vino! Poți să ții ochii închiși.
De ce m-ai chemat, Donna?
Breaker se ascunde aici.
Azi-dimineață l-am auzit vorbind la telefon cu Jayson.
Despre Maeve.
Maeve? Cine-i Maeve?
Fiica lui Billy Prendergrast.
E doar o copilă. N-are nimic de-a face cu toate astea.
Bine.
A zis că se vor duce acolo, la ea acasă.
Unde sunt?
Donna, nu te juca naibii cu mine!
Unde sunt?
S-au dus la fosta casă a maică-mii.
Unde?
În Stroudsburg.
Pe Bishop Hollow Road.
- Ce treabă au ei cu Maeve? - Bănuiesc eu de ce se duc la ea.
Dar n-o să ajungă departe.
Da?
Eu sunt.
Vreo veste?
J, au...
Break, ce e?
Au găsit cadavrul lui Eryn, J.
La cariera Dyer’s.
Dar au mai găsit ceva.
J?
J, mai ești la telefon? J?
J! Trebuie să plecăm!
Știu ce-ai făcut.
Știu.
Vin.
Bun, încă unul și gata.
- Ce părere ai? - Încă unul.
Bine. O să dormi în fiecare noapte într-o grădină zoologică.
Fratelui tău îi plac animalele?
Lui Ethan? Da.
Ani de zile a plimbat câinii vecinilor.
Odată, câinele dnei Heimrich a dispărut.
- Mai ții minte? - Da.
În cele din urmă am renunțat cu toții să-l căutăm, nu și Ethan.
L-a căutat toată noaptea, cu rucsacul în spate și cu lanterna,
și a găsit până la urmă câinele, în parcul Chatham.
Sunt lihnită.
- Să luăm prânzul, ce ziceți? - Da.
Avem unt de arahide și dulceață și...
- Am putea merge la Dairy Queen? - Doamne!
- Ce e? - Ce?
N-am mai mâncat de un secol la Dairy Queen.
De ce nu?
Păi, am născut de curând.
Și, după ce naști,
se petrec chestii ciudate cu corpul tău
și nu vrei decât să revină la cum era înainte să naști.
Pentru asta, nu ai voie să mănânci înghețată și nu știu de ce...
vă spun vouă toate astea.
Hai, să mergem la Dairy Queen!
Am să fac praf un parfe cu unt de arahide!
Nu mi-ai zis nimic despre Sam.
Da, am...
Eu și soția mea, Susan, înainte să...
Am fost asistenți maternali.
Așa că m-am gândit că i-ar fi mai bine cu mine decât cu altcineva.
Da, e bine. Mă bucur că e cu tine.
Bun. Telefonul cu cartelă al lui Ray Lyman. Ia vezi!
Nimic.
Rahat!
E un fals.
Va trebui să găsim telefonul adevărat.
Pentru asta e nevoie de mandat de percheziție.
Solicitat de inspectorul-șef și aprobat de...
Sau de un tânăr analist priceput,
dornic să fie avansat înainte ca șefa lui să iasă la pensie.
Cindy...
Băga-mi-aș!
Am nevoie să faci pentru mine ceva ce nu avem voie să facem,
- ...dar o s-o faci oricum, bine? - Bine. Da.
Super!
- Salut! - Telefonul lui Ray Lyman
s-a conectat ultima oară sâmbătă noapte, la 00:58.
- Pe strada Fountain, în Roxborough. - Unde?
- Strada Fountain e aici. - Așa...
Iar casa lui Grasso e două străzi mai încolo.
Mergem acasă la Grasso.
Urmărește-i mobilul. Dacă se mișcă, vreau să știu.
Mai am timp să-ți spun că nu e o idee bună?
Am lăsat ideile bune mult în urmă, Kath.
- Unde ești acum? - În fața casei lui Grasso.
- Vreo veste din Reading legată de bani? - Ai avut dreptate.
- Avem o pistă. Se ocupă băieții. - Vezi?
Nu te bucuri c-am sugerat să mai săpăm?
Să nu uiți când împarți banii, bine?
Hai să facem curățenie și vedem cu banii mai încolo.
Ant?
Anthony?
Hei, stai jos! Stai jos, am zis!
Poftim. Vrei o cola? Ia de-aici!
Ți-o și desfac.
Deci care-a fost planul, Mike? Să pară că m-am sinucis
și tu doar m-ai găsit?
Nu știu cum ai reușit să faci asta atâta timp, Mike.
În doi ani simt c-am îmbătrânit 20. Nu dorm. Mănânc numai rahaturi.
- Mă foiesc toată noaptea. - Și eu mă simțeam la fel.
Găsești explicații și justificări. Am trimis trei băieți la facultate.
Da, știu asta.
Ascultă, am vorbit cu OSP. Mă duc mâine-dimineață, fără avocat.
- Stai puțin! - Gata, Mike. Am terminat.
Ascultă-mă! Încă putem ieși din asta.
Jayson și Perry sunt morți.
- Și știm unde sunt banii. - De unde știi că-s morți?
- Robbie Prendergrast a vândut drogurile. - Stai! Ce bani?
I-a dat banii nepoatei lui, Maeve.
Vincent a trimis câțiva băieți la ea acasă chiar acum.
- Acum? Acasă la Maeve? - Da. Nu trebuie să faci asta.
- Cine se duce acasă la Maeve? - Încă putem să...
Isuse! Futu-i!
Grasso e în mișcare.
- Rahat! - Mobilul lui s-a conectat la o antenă.
- Se duce spre est, pe șoseaua 422. - 422? Unde-i asta?
În Elverson. Casa lui Robbie Prendergrast.
- De ce se duce acolo? - O să aflăm.
Rămâneți aici!
Maeve?
Trebuie să pleci imediat. Vin după tine.
- Ce e? - E un polițist afară.
A zis că trebuie să plecăm. Acum!
Maeve, unde plecăm?
- Futu-i! - Ce e?
Cheile. Rămâneți aici, bine?
Băga-mi-aș!
Unde-s banii?
Ce bani?
Nu face asta!
Știm că sunt aici.
- Nu știu despre ce vorbești. - Nu?
O să-ți zic unde-s banii.
Dar las-o-n pace.
Harp, înapoi în mașină!
Încuie!
Unde-s?
Aia e mașina lui Grasso?
Așa pare.
Deschide-o!
Deschide geanta!
Închide ușa! Închide dracului ușa!
Taci, în morții mă-tii!
Jayson e aici.
Avem un agent rănit. Melville Lane nr. 16, Elverson.
Trimiteți întăriri!
În regulă. Du-te!
Du-te!
Urcă pe scări!
Aleah!
Ești teafără?
- Doamne! - Ești în regulă?
Dă-mi drumul, băga-mi-aș!
Nu, nu! Nu!
Ajutor!
- Unde te duci? - Bagă-te aici! Hai! Rămâi acolo!
E-n regulă. O să le zic polițiștilor că Maeve are probleme.
Ajutor!
Nu!
Ajutor!
Nu!
Futu-i!
Ajutați-mă!
Armă!
Du-te prin față!
Ține-ți naibii gura aia!
- Înapoi! - Ajutor!
Am zis să nu v-apropiați!
- Cred că-l nimeresc. - Nu. E prea riscant.
Am zis să vă dați înapoi!
S-a terminat. Dă-i drumul!
Înapoi! Sau o omor, băga-mi-aș! Am s-o omor!
Ești teafără, Maeve?
E-n regulă.
Ai mare noroc că băiatul e teafăr.
Altfel, aveai și fundul bandajat.
- Nu există bandaj așa mare. - N-o face pe isteața!
Ai priceput? Acum depune-ți raportul
și hai să închidem cazul ăsta dezastruos
- ...înainte să se-mpută mai rău! - Am înțeles. În regulă.
Cum ți-a fost?
N-aș zice că am primit felicitări,
dar ce-o să facă, o să mă dea afară?
La urma urmei, toți se bucură să închidă odată cazul ăsta.
Și, pentru asta, au întrebat de bani.
Uite ce au găsit agenții în casa unde se ascundeau Perry și Jayson!
Mă gândesc că Jayson s-a dus acasă la Maeve să caute banii.
Incredibil!
Ai observat ceva când ai fost acolo?
Nu.
Știi vorba aia despre înțelepciune, Kath?
Nu.
Înseamnă să știi ce să treci cu vederea.
Mersi, Kath. Mulțumesc pentru tot.
Sora ta e pe drum încoace.
Va ajunge în câteva minute.
Îmi aduci și mie o uniformă medicală?
Poate mai am timp să mă fac nevăzut, știi?
- Auzi, șefu’? - Da?
N-o să-mi dai canonul?
N-am dat nimănui canon.
Oamenii se consumă destul și singuri.
Și vom verifica întrebările pe care vi le-am dat ieri.
- Salut! - Salut!
Cum s-a simțit micuțul azi?
Foarte bine.
L-am dus la Target și i-am cumpărat o groază de lucruri.
Am jucat baschet în parc.
Mersi că ai grijă de el, Em.
Mersi că ai grijă și de mine.
- Pot să intru? - Da.
Putem vorbi despre declarație?
Tată, nu știu ce o să...
Nu știu ce o să spun, bine?
- Nu sunt... - Em...
Trebuie să spunem adevărul.
Chiar și atunci când ne temem că îi va supăra pe ceilalți.
Nu ți-am fost un tată bun în ultima vreme.
- E-n regulă, tată. - Nu, nu e în regulă.
E treaba mea să te țin în siguranță și să te fac să te simți protejată.
Și...
Și asta am de gând să fac.
- Salut! Cum a fost drumul? - Totul bine.
- Cum te simți? - Sunt în regulă.
O să ne întoarcem peste câteva ore.
- Bine. - Da.
Sunteți gata?
Domnule avocat, sunteți pregătiți pentru declarație?
Da, domnule judecător.
Din partea familiei va da o declarație Tom Brandis.
Tată!
Bună ziua, domnule judecător.
În 2009, eu și soția mea, Susan, am devenit asistenți maternali
pentru Ethan și surioara lui, Emily.
Doi ani mai târziu, am depus actele formale de adopție.
Ethan era un băiat energic.
Era mereu în mișcare.
Un profesor a spus să ne gândim să-i punem centură la pupitru.
Acelea au fost primele semnale de alarmă.
Tulburare de procesare senzorială. Dislexie. Tulburare de motricitate fină.
Am luat măsuri rapid.
Intervenția timpurie era mantra prietenilor noștri.
Iar Susan nu avea de gând să aștepte.
Nu era genul de om care să aștepte.
A început terapia ocupațională și tratamentul cu Ritalin.
Când Ethan avea 12 ani, a fost adus acasă de un polițist.
Îl găsise aruncând cu pietre în mașini de pe un pod, pe Ridge Pike.
Pediatrul ne-a recomandat un psiholog.
Diagnosticul a fost acela de tulburare de dereglare disruptivă a dispoziției.
Arunca cu scaune în profesori.
A tăiat leagănele din curtea vecinului.
Avea ieșiri nervoase cu mine și Susan, cu surorile lui.
De ce?
Așa îi spuneau vocile să facă, ne-a explicat el.
Profesorii făceau plângeri îngrijorătoare.
Mi-e rușine să spun că am refuzat să port la școală un ecuson cu numele meu,
de teamă să nu-și dea seama cineva că sunt tatăl lui Ethan.
Weekendurile erau cele mai grele.
Erau două zile întregi în care ne descurcam singuri cu el.
Ne luam cu mâinile de cap, încercând cu disperare să-l înțelegem.
Dar Susan, susținătoarea neobosită a lui Ethan, a găsit alți medici.
Răbdători, cumsecade.
Iar Risperdal l-a calmat enorm.
Vocile din capul lui Ethan au amuțit.
S-a angajat la YMCA, și-a făcut prieteni acolo.
Kenny, Doyle, Evans.
O perioadă,
ne-am dat voie să întrezărim un viitor.
Dar pandemia ne-a afectat enorm.
A existat o criză de Risperdal.
Vocile au revenit, mai furioase ca înainte.
Iar pe 15 mai, vocile acelea otrăvitoare i-au spus să o omoare pe Susan.
Și acel incident amenință acum să-i definească toată viața.
Au existat și bucurii.
Am avut foarte multe bucurii.
Când mi-a spus "tată" prima oară.
Excursia noastră la New York, când a cumpărat 25 de hamburgeri
și i-a împărțit oamenilor străzii.
Și când dna O’Keefe, profesoara drăguță și înțelegătoare de arte,
m-a luat deoparte...
și mi-a spus ce strălucit...
Ce copil strălucit e.
Ethan,
nu vreau să mai trăiești cu rușinea asta.
Ethan, uită-te la mine!
Ethan, te rog.
Fiule, te rog, uită-te la mine!
Te iert.
Te iubesc.
Nu am venit azi aici ca să spun curții când ar trebui să fie eliberat fiul meu.
Nu eu hotărăsc asta.
Am venit azi aici ca să-ți spun, Ethan, că, în ziua aceea,
voi fi pregătit.
Vino direct acasă.
Eu voi fi acolo, te voi aștepta.
Mulțumesc, dle judecător.
Doamne, uită-te la asta!
- De unde știi că e gata? - Bun, păi,
o vezi pe asta?
Vezi cum îi iese rădăcina din pământ?
Asta căutăm.
- Strânge pumnul. Hai! - Așa?
Asta e mărimea perfectă pentru o sfeclă.
Compară-l cu sfecla. Cum e?
- E bună. - Da.
Acum scutur-o ușor de frunze.
Și apoi scoate-o. Așa, foarte bine!
- Arată bine, nu? - Oamenii mănâncă așa ceva?
Așa ziceai și de castraveți și acum...
Bun. Acum du totul în casă.
Mai scot vreo două
și apoi le gătim pentru cină.
- Bine. - În regulă?
Bună din nou!
Am bătut în față, n-a răspuns nimeni. Sper că nu te superi.
Nu. Doar... O clipă, te rog.
Am o veste bună. În sfârșit am găsit o familie pentru băiat.
Nu știu ce să fac, Daniel.
Vrei să-ți spun părerea mea?
Dacă zic nu, o să vorbim oricum despre asta?
Dacă nu vrei, nu vorbim.
Nu, nu. Hai să vorbim! Tu vrei să vorbim?
Nu sunt sigur că vei fi capabil să te îngrijești de nevoile unui băiat
pe măsură ce va crește și se va maturiza.
Mai ales după ce Ethan se va întoarce acasă
și va avea mare nevoie de ajutorul tău.
Ce e?
Și eu, care credeam că am făcut un bine.
Chiar ai făcut un bine.
Dar ai făcut acest bine pentru băiat sau pentru tine însuți?
Știu cât de mult v-ați apropiat.
Și știu că îți cer un lucru greu.
Nici nu știu ce anume îmi ceri.
Să nu fii egoist cu iubirea ta, Tom.
Să recunoști că binele tău ar putea să nu fie și binele băiatului.
Și de unde să știu ce e mai bine pentru el?
Salut, amice. Vino încoace.
- Sunteți gata? - Da.
Bine. Să-i primim!
Cât durează până ajungem acolo?
GPS-ul spune că șase ore și șapte minute.
Șase ore!? Găoază de pui!
Wyatt, maturizează-te și tu!
- De ce ai făcut asta? - Ca să-mi aduc aminte.
Mi-e teamă că n-o să-mi mai amintesc nimic.
Da, și eu credeam la fel.
Legat de tata.
Nu-i adevărat.
E gata toată lumea?
Traducerea: Lucia-Elena Popovici