GRASSO, ANTHONY UNDER UTREDNING
Jag hittade inga bevis.
POLISCHEF DORSEY
- Grasso? - Ja.
Det står bara att en anmälan gjordes när han arbetade med en annan grupp.
- Det finns ju ett mönster. - Men inga bevis.
Även om Grasso ledde Cliff dit, vilket jag tror att han gjorde-
- så kan inte Snapchat-meddelandena mellan dem återskapas.
- Jag är ledsen, men... - Han får inte komma undan.
- Det är nu en internutredning. - Han har redan överlistat dem en gång.
Kanske mer än en gång.
Vi borde åka till Wissahickon Park och ta en titt.
Det är vi skyldiga Lizzie.
Tom, kan du stanna hos mig tills jag somnar?
Visst.
Det är bara tillfälligt. Vi kan inte göra nåt mitt i natten.
I morgon bitti åker vi till parken och ser om nåt dyker upp.
Du är sen.
Moderklubben träffades i morse. Vi har en död FBI-agent.
Vi måste klippa banden med alla som kan koppla oss till den här soppan.
FBI frågade mig om Grasso i går.
Jag sa att han har betett sig konstigt och oberäkneligt på sistone.
Så när det händer blir det ingen överraskning.
Nåt annat dök upp i morse.
Det finns en knarkhandlare som heter Lee Whitehead i Reading.
Han sålde elva kilo i går kväll till en colombiansk knarkorganisation.
- Drogerna kom från en ung kvinna. - Glöm pengarna.
Vi är förbi de jävla pengarna.
- Vi måste göra rent hus nu. - Det är mycket pengar att glömma.
Jag säger bara att du har källor i Reading.
Det är värt att höra sig för om den unga kvinnan.
Okej. Det ska jag göra.
Hej.
Är det den jag tror att det är?
Hur ligger jag till, Vincent?
- Är Jayson fortfarande med dig? - Ja.
Här är mitt erbjudande. Ta hand om honom åt dina bröder-
- innan han tvingar ner oss på knä.
Om han är död i morgon bitti kommer jag inte och letar efter dig.
Per?
Perry?
Duschen är trasig.
Jag fick tvätta mig i handfatet.
- Vad är det med dig? - Inget.
Jag fixar duschen.
Okej. Vad tycker du?
- Ska vi ha strumpor i den här lådan? - Jag vet inte.
Vi har underkläder, strumpor, pyjamas och t-shirts.
- Vad saknar vi? - Tandborste.
Och badkläder, om vi bestämmer oss för att bada nån dag.
Och låt honom välja ut några saker till sovrummet.
- Som vad? - Affischer, klistermärken eller nåt sånt.
När Ethan och Em kom hem för första gången-
- uppmuntrade socialarbetaren oss att låta dem inreda sina rum-
- så att de skulle kännas som deras.
Hur länge ska han bo här?
Förmyndaren skulle ringa så fort de har hittat ett hem till honom.
Det kan ta tre veckor eller sex månader. Vi vet inte.
Jag måste fråga nåt som jag har tänkt på, för jag ogillar saker som gnager.
Jag är medveten om det.
Är Sam ett försök att gottgöra det som hände med Ethan?
- Vad? Nej. - Ett sätt skapa balans i universum igen?
- Nej, det har inget med din bror att göra. - Bra.
- Det är bara jag igen. - God morgon. Vi är i köket.
- God morgon. - Ni ska väl inte till jobbmässan?
Jag håller mig utanför den diskussionen.
Ingen jobbmässa. Ingen specialgrupp. Vi knyter bara ihop lösa trådar.
Säg till om han ramlar igen eller inte minns sitt eget namn.
Det ska jag göra.
Ha en bra dag.
- Eagles mot Cowboys, 20-20. - Gå upp och packa. Vi kommer för sent.
Det är oavgjort. Du vet hur er pappa är.
Han lämnar er när han vill, men är jag en sekund sen så korsfäster han mig.
- Hej, morbror Ant. - Hej!
- Hej, morbror Ant. Rör inte mitt hår! - Vad gör du här?
Jag jobbar i närheten och ville titta förbi.
Pojkar, gå upp och packa nu.
- Håller du dig i skinnet? - Ja, jag gör mitt bästa.
- Kom hit. Låt mig se ditt ansikte. - Hur är det?
Jag räknar sekunderna till happy hour.
Var har du varit? Jag ringde dig i onsdags.
Förlåt. Jag har jobbat med en specialgrupp.
Träffar du nån? Jag träffade en tjej på gymmet, Chloe.
Frankie, aldrig igen. Minns du dejten som du ordnade med kattkvinnan?
- Vilken kattkvinna? - Du vet vem jag menar.
Chloe hatar katter.
Det var det första jag frågade: "Gillar du katter?"
Varför låter du så där? Vill du vara ensam resten av livet?
Jag är inte ensam. Jag har ju dig och pojkarna.
Du är den enda jag känner som aktivt försöker undvika sex.
Ja...
Vad är det?
Det finns några...
Några saker lär komma ut.
Om mig.
Så efter alla dessa år fick de reda på att du stal pengar ur kollekten.
Nej...
Herregud, Ant. Vad är det?
Minns du när mamma blev sjuk-
- och vi ville flytta henne från det urusla hemmet i Crum Lynne?
Vi hittade det där stället i Radnor med utsikt över trädgården.
- Ja, din vän kände nån... - Jag hade ingen vän. Jag betalade.
Som när det här huset blev till salu, och ni behövde komma bort från Chris.
Det var ingen kollega som hjälpte oss. Jag betalade.
Jag fick betalt för att hjälpa folk som jag inte borde ha haft med att göra.
Och på grund av mig...
...dödades en tjej.
Herregud...
Och...
- Menar du att polisen vet det? - Nej, men jag ska berätta det för dem.
- Om du väntar lite, så kan vi... - Det går inte, Frankie.
Jag kan inte leva med det längre. Jag kvävs.
- Är du klar, mamma? - Sätt er i bilen. Jag kommer strax.
- Du sa ju att vi är sena! - Sätt er i bilen!
Gå och skjutsa pojkarna.
Vi får prata mer sen.
Anthony, jag vet vem du är. Oavsett vad de säger, så vet jag det.
Är det folk här efter stängningsdags?
Nej. Vi patrullerar vid solnedgången, runt kl. 20 eller 21.
Jag skickade ut några killar efter ditt samtal i morse.
- Casey hittade den. - Varför upptäcktes den först nu?
Vi har åtta mil med stigar här ute.
Om man inte letar efter nåt så hittar man det inte.
- Kollade du upp nummerskylten? - Ja, bilen anmäldes stulen den kvällen.
Okej...
- Tom? - Ja.
Den ser förstörd ut. Det är tveksamt om den ger nåt.
- Hur många tunnland är det? - 3 500.
Hur många mobiler tror du pingade mobilmasterna i området så sent?
- Inte många. - Vi tar en titt i registren.
Ni vill nog ta en titt på det där.
Vad är planen, Per?
Hej...
Vi borde nog inte stanna här.
Jag har tänkt på den där väskan.
Robbie sålde drogerna innan han begav sig dit upp.
Vi tror att de är borta och letar inte efter dem.
Var är i så fall pengarna?
De kan bara finnas på ett ställe. Hos Maeve.
Ring Breaker. Be honom möta oss i Allentown.
Vi ska hälsa på henne.
Vänta lite... Var hittade ni väskan?
Vad menar du med att den var tom?
Vad finns i Maeves hus? Okej, jag tar Donnas bil.
- Herrejävlar! - Jag vet. Jag flippar snart ur.
Så kvinnan dök bara upp och sa:
- "Här är en miljon dollar!" - Ja, jag har aldrig sett henne förr.
Vad ska du göra med pengarna?
Jag vet inte.
En del av mig vill ge dem till polisen och få det överstökat.
Men jag vet också att Robbie dog för att vi skulle kunna få dem.
Jag kanske inte borde sabba det.
- Behåll dem, då. - Ja, men nån lär känna till pengarna.
- Nån lär leta efter dem. - Göm dem.
Nånstans nära huset...
...där du kan vaka över dem.
Göm dem där... och vänta. I sex månader eller ett år.
Om polisen råkar hitta dem så visste du inte att de fanns där.
Det var Robbie som gömde dem.
Och om ingen kommer...
...så skapar du ett nytt liv med barnen.
- Ta en titt på det här. - Varför tittar jag på mobilmastuppgifter?
Det är från en mast i Wissahickon Park.
Det numret pingade masten kl. 23.03. Telefonen tillhör Ray Lyman.
Ray Lyman? Hur hamnade hans mobil där?
Använde vi inte den för att kommunicera med Cliff i Bailey Park?
- Nej, vi trodde bara det. - Herregud...
Jag vet inte vad ni försöker säga, men kom till saken nu.
Mobilen byttes ut... av Grasso. Därför dök inte Cliff upp den kvällen.
Enda sättet att bevisa det är att gå in i bevisrummet-
- som vi inte längre har tillgång till på grund av internutredningen.
Kom igen, Kath. Du vet att Grasso går fri annars.
Jag vet. Jag är bara irriterad över att jag måste lämna soffan-
- och ta på mig riktiga byxor. Fan!
En var åttonde timme. När tog du en senast?
Är du min jävla revisor? Ge mig pillren.
- En sak till. - Vad fan är det nu?
Vi behöver våra vapen.
Okej.
Du måste hjälpa mig med byxorna på övervåningen.
Kom nu. Du kan blunda när du gör det.
Varför ringde du mig, Donna?
Breaker har gömt sig här.
Jag hörde honom prata i telefon med Jayson i morse.
Om Maeve.
- Vem är det? - Billy Prendergrasts dotter.
Hon är bara en ung flicka och har inget med det här att göra.
- Okej. - Han sa att de skulle till henne.
Var är de?
Jävlas inte med mig, Donna.
Var är de?
De åkte till mammas gamla ställe.
- Var? - I Stroudsburg. Bishop Hollow Road.
- Varför ger de sig på Maeve? - Jag tror mig veta svaret.
Men de kommer aldrig så långt.
- Ja? - Det är jag.
Nåt nytt?
- J, de... - Vad är det, Break?
De har hittat Eryns kropp i stenbrottet.
Och det var inte allt de hittade.
J?
Är du kvar, J?
Vi måste sticka, J!
Jag vet vad du gjorde.
Jag vet!
De kommer...!
De kommer.
En till borde räcka.
- Vad tycker du? - En till.
Okej. Det börjar likna ett zoo.
- Gillar din bror djur? - Ethan? Ja.
Han var grannskapets hundvakt i flera år. En gång försvann mrs Heimrichs hund.
- Minns du det? - Ja.
Till slut slutade alla leta, men inte Ethan.
Han var ute hela natten med sin ryggsäck och pannlampa.
Han hittade hunden i Chatham Park. Jag är utsvulten.
- Ska vi äta lunch? - Ja.
- Vi har jordnötssmör och sylt. - Kan vi åka till Dairy Queen?
- Herregud... - Vad är det?
- Jag har inte varit där på så länge. - Varför inte?
Jag fick barn.
Och när man får barn händer det konstiga saker med kroppen.
Allt man vill är att den ska bli likadan som innan.
Och då kan man inte äta glass. Jag vet inte varför jag berättar det här.
Nu åker vi till Dairy Queen. Jag tänker sluka en Peanut Buster-parfait.
Du berättade aldrig om Sam.
Ja, vi...
Min fru Susan och jag, innan hon... Vi var registrerade fosterföräldrar.
Jag tänkte att han skulle ha det bättre hos mig.
Ja, jag är glad att han bor hos dig.
Okej... Ray Lymans kontantkortstelefon. Prova den.
- Inget. - Fan...
Det är ett planterat bevis. Vi måste hitta den riktiga mobilen.
Då krävs en husrannsakningsorder som måste godkännas av kontorschefen.
Eller av en smart ung analytiker-
- som vill bli befordrad innan hans chef går i pension.
Cindy... Fan.
Jag vill att du hjälper mig med nåt som vi egentligen inte får göra.
- Okej. - Toppen.
Ray Lymans mobil pingade senast i lördags natt kl. 00.58.
- I Fountain-kvarteret. - Var ligger det?
Fountain Street är här... Grasso bor två kvarter därifrån.
Vi åker till Grassos bostad.
Spåra hans mobil. Jag vill veta om han rör sig.
- Hinner jag säga att det är en dålig idé? - Jag har inte haft bra idéer på länge.
- Var är du nu? - Utanför Grassos hus.
- Nåt nytt från Reading om pengarna? - Du hade rätt.
Vi har en ledtråd. Mina killar jobbar på saken.
Är du inte glad att jag föreslog att vi skulle gräva djupare?
Kom ihåg det när du delar upp pengarna.
Vi städar upp det här först och löser pengabiten sen.
Ant?
Anthony?
Sätt dig.
Vill du ha en cola? Varsågod.
Vad var planen, Mike? Skulle det se ut som ett självmord?
Hur har du orkat hålla på så här länge?
Det känns som om jag har åldrats 20 år. Jag sover och äter skitdåligt.
Jag brukade också känna så. Man hittar sätt att rationalisera det på.
- Jag betalade mina tre söners utbildning. - Ja, jag vet.
Jag pratade med internutredarna. Jag ska dit i morgon utan advokat.
- Jag är färdig med det här. - Det finns fortfarande en utväg.
- Jayson och Perry är döda. - Hur vet du det?
Robbie Prendergrast sålde drogerna och gav pengarna till brorsdottern Maeve.
- Vincents folk är på väg dit nu. - Till Maeves hus?
- Ja, så du behöver inte göra det här. - Vem ska hem till Maeve?
Helvete!
- Grasso rör på sig. - Fan också!
Hans mobil pingade en mast längs väg 422 österut.
- Vart leder den? - Till Elverson. Robbie Prendergrast.
- Vad ska han dit och göra? - Det ska vi ta reda på.
Stanna här.
Maeve?
Du måste sticka nu. De är på väg hit.
- Vad är det? - Det är en polis utanför.
Han sa att vi måste sticka.
Vart ska vi, Maeve?
Fan! Nycklarna... Stanna här.
Fan...
- Var är pengarna? - Vilka pengar?
Gör inte så. Vi vet att de finns här.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Inte?
Jag ska berätta var pengarna är, om du låter henne gå.
Gå tillbaka till bilen, Harp.
Lås den.
Var?
- Är det där Grassos bil? - Det ser så ut.
Öppna den. Öppna väskan!
Stäng dörrjäveln.
Håll käften...!
Jayson är här.
Vi har en skadad polis på 16 Melville Lane i Elverson.
Skicka förstärkning.
Okej, gå.
Gå.
Ta trapporna.
Aleah!
Mår du bra?
- Herregud... - Mår du bra?
Släpp mig, för fan!
Nej, nej! Hjälp!
- Vart ska du? - Kryp in där.
Jag ska berätta för polisen att Maeve är i fara.
Hjälp!
Hjälp! Nej!
Fan!
Hjälp mig!
Pistol!
Ta framsidan.
Håll käften. Backa! Backa, sa jag!
- Jag kan nog träffa honom. - Nej, det är för riskabelt.
- Backa, sa jag! - Det är över. Släpp henne!
Backa, annars dödar jag henne!
Mår du bra, Maeve?
Det är över nu.
Tur för dig att pojken var välbehållen. Annars hade du varit körd.
Förstått? Skriv nu din rapport så att vi kan avsluta den här soppan.
- Hur gick det? - Det blev inga gratulationer direkt.
Men vad ska de göra, sparka mig?
I slutändan är alla bara glada över att få avsluta det här.
Därför frågade de om pengarna.
Agenterna hittade det här i huset där Perry och Jayson gömde sig.
Jag tror att Jayson letade efter pengarna hos Maeve.
Otroligt...
- Märkte du nåt när du var där? - Nej.
- Vet du vad visdom sägs innebära? - Nej.
Att man vet vad som ska förbises.
Tack, Kath. Tack för allt.
Din syster är på väg.
Hon är här om några minuter.
Kan du ordna sjukvårdskläder till mig?
Jag kanske fortfarande hinner fly.
- Chefen? - Ja.
Ska du inte ålägga mig botgöring?
Jag har aldrig ålagt botgöring. Folk klandrar sig själva tillräckligt.
Vi ska gå igenom frågorna som jag gav er i går.
- Hej... - Hej.
- Hur gick det med lillen i dag? - Bra.
Vi åkte till Target och köpte en massa saker.
- Sen spelade vi basket i parken. - Tack för att du tar hand om honom, Em.
Tack för att du tar hand om mig.
- Får jag komma in? - Ja.
- Kan vi prata om uttalandet? - Pappa...
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Em...
Vi måste säga sanningen.
Även när vi fruktar att andra kan bli upprörda.
Jag har inte varit en bra pappa på sistone.
- Det är okej, pappa. - Nej.
Mitt jobb är att skydda dig.
Och det ska jag göra.
- Hej. Hur var tågresan? - Bra. Hur känns det?
- Bra. Vi är tillbaka om några timmar. - Okej.
Då så.
- Är ni redo att göra ett uttalande? - Det är vi, herr ordförande.
Tom Brandis kommer att göra familjens uttalande.
Pappa...
God eftermiddag, herr ordförande.
"2009 blev min fru Susan och jag fosterföräldrar till Ethan och Emily."
"Två år efter det ansökte vi om adoption."
"Ethan var en energisk pojke. Ständigt i rörelse."
"En lärare sa att hans skolbänk borde förses med säkerhetsbälte."
"Det var de första varningstecknen."
"Visuell perceptionsstörning, dyslexi och problem med finmotoriken."
"Vi agerade snabbt. Tidigt ingripande var vårt mantra."
"Och Susan tänkte inte vänta. Hon var inte typen som väntade på nåt."
"Vi började med arbetsterapi och Ritalin-medicinering."
"När Ethan var tolv kom en polis hem med honom."
"Han hade kastat stenar på bilar från en viadukt vid Ridge Pike."
"Barnläkaren rekommenderade en terapeut. Diagnosen var svåra humörsvängningar."
"Han kastade stolar på lärare."
"Han skar ner grannens gungor."
"Han gav sig på Susan, mig och sina systrar."
"Varför?"
"Röster sa åt honom att göra det, förklarade han."
"Lärare gav oss oroväckande rapporter."
"Genant nog vägrade jag bära namnskylt på skolstartskvällarna"-
- "av rädsla för att bli identifierad som Ethans far."
"Helgerna var svårast. Då var vi ensamma med honom i två dagar."
"Vi försökte desperat förstå oss på honom."
"Men Susan, Ethans outtröttliga förkämpe, hittade nya tålmodiga och snälla läkare."
"Risperdal-tabletter var lugnande. De stillade rösterna i Ethans huvud."
"Han fick jobb på KFUM och träffade vänner där."
"Kenny, Doyle och Evans."
"Under en tid tillät vi oss att se en framtid."
"Men pandemin slog hårt. Det blev brist på Risperdal."
"Rösterna återvände argare än förut."
"Den 15 maj sa de illvilliga rösterna åt honom att döda Susan."
"Den incidenten hotar nu att definiera hela hans liv."
"Det fanns också glädje."
"Så mycket glädje."
"När han först kallade mig pappa."
"Vår resa till New York då han köpte 25 hamburgare"-
- "och delade ut dem till hemlösa."
"Och när den förstående konstlärarinnan mrs O'Keefe tog mig åt sidan..."
"...och sa vilket starkt lysande... barn han var."
Ethan, jag vill inte att du ska leva med skammen längre.
Ethan, se på mig.
Snälla, Ethan...
Se på mig, min son.
Jag förlåter dig.
Jag älskar dig.
Jag är inte här för att berätta när min son ska släppas.
Det är inte upp till mig.
Jag är här för att låta dig veta att när den dagen kommer...
...så är jag redo. Kom raka vägen hem.
Jag väntar där på dig.
Tack, herr ordförande.
Herregud, titta på den där...
- Hur vet man att de är mogna? - Ser du den här?
Ser du att roten sticker upp ur marken? Det är vad vi letar efter.
Knyt näven. Det är en perfekt storlek för en rödbeta.
- Jämför dem med varandra. - Det ser bra ut.
Vicka lite och dra. Så där ja.
- Visst är den fin? - Äter folk såna?
Det sa du om gurkor också. Men se på dig nu.
Okej... Bär in det här. Jag ska dra upp några till...
- ...som vi kan äta till middag i kväll. - Okej.
Hej igen.
Ingen öppnade när jag knackade. Hoppas att det inte gör nåt.
- Nej då. - Jag har goda nyheter.
Vi har hittat en familj till pojken.
Jag vet inte vad jag ska göra, Daniel.
Vill du veta vad jag tycker?
- Om jag svarar nej, lär du säga det ändå. - Vi behöver inte prata om det.
Vi pratar om det, om du vill det.
Jag vet inte om du kan tillgodose pojkens behov under uppväxten.
I synnerhet när Ethan kommer hem. Han kommer verkligen att behöva dig.
- Vad är det? - Jag trodde att jag hade gjort nåt bra.
Det har du.
Men gjorde du det för pojkens eller din egen skull?
Jag vet hur nära ni har kommit varandra och att det jag ber om är svårt.
Jag vet inte ens vad du ber mig om.
Att vara osjälvisk med din kärlek, Tom.
Att inse att det som är bäst för dig kanske inte är bäst för pojken.
Hur vet jag vad som är bäst för honom?
Då så.
- Redo? - Ja.
Hur lång tid tar det att åka dit?
Enligt gps:en tar det sex timmar och sju minuter.
- Sex timmar? Kycklingrumphål! - Väx upp, Wyatt.
- Varför gjorde du så? - För att minnas.
Jag lär inte att minnas nåt av det.
Så brukade jag också tänka om min pappa.
Men det stämmer inte.
Är ni redo?
Översättning: Daniel Eklund