Даґу.
Фокстрот Новемба Браво, це Лофтон Хоумстед. Вийдіть на зв'язок.
«Авіалінії Фуллертон», це Фокстрот Новемба Браво.
Пошту доставлено.
Повертаюся на базу.
Прийнято. Поспішай.
Твоя наступна туристична група чекає вже 20 хвилин.
Так, прийнято. Наближаюся.
…Браво, це Лофтон Хоумстед.
Вийдіть на зв'язок.
Лофтон Хоумстед, чую вас голосно й чітко.
- Що сталося? - Нашого старого пса вкусила змія.
Він помирає. Нам негайно потрібно до лікаря Джастмена.
Можете нас забрати?
Не хвилюйся, Мішель, буду за 20 хвилин.
- Підготуй його до відправлення. - До скорого. Кінець зв'язку.
«Авіалінії Фуллертон», чуєте?
- Кажи. - Дзвони лікарю Джастмену.
- Я привезу до нього Даґа. - Що?
У нас тут клієнти за гроші нудяться.
Це надзвичайна ситуація. Укус змії.
Укус змії? Тобі хоч вистачить пального на дорогу туди?
Я впораюся.
- Привіт, Дейно. Слава богу, ти була поруч. - Пристебніться.
ГАРРІЄТ
АВІАЛІНІЇ ФУЛЛЕРТОН
Що мені робити з цією дівчиною?
Клапан добре звучав, Нік.
Ще б пак. Він дорогий.
Справжнє здирництво.
Що б ти робила без клієнтів, яких можна посунути, га?
Приводь таких ще, Джеффе.
Ти намагаєшся вкласти мене в труну раніше?
Ти наче нічого, як на мене. Займаєшся спортом?
Так, ну, насправді… Годі змінювати тему.
Припини допомагати тим, хто на відстані, коштом тих, хто платить.
Чекай, ми втратили ще один політ?
Я мала допомогти. Це Даґ.
Ми тут на межі.
- Ми бували на межі й раніше. - Не на такій тонкій.
Ціни на запчастини весь час ростуть.
Щоразу, коли ми доставляємо пошту, постачаємо їжу чи ліки
або відвозимо Даґа до лікаря Джастмена,
потенційний платний туристичний рейс не відбувається.
Мені боляче це казати, але щоб лишатися в повітрі,
ми маємо зосередитися на прибутках.
Тату, повітряна підтримка на відстані - причина, з якої мама заснувала авіалінії.
У цьому й була суть.
- Я знаю, Дейно, але… - Справи поліпшаться.
Треба просто робити більше чартерних турів чи почати літати вночі.
Ти не можеш літати без відпочинку, Дейно.
Тобі потрібен час на себе.
- Не змушуй мене це казати. - Дейно, я серйозно.
- Як завжди казала мама… - Люба.
«Якщо хочеш щось зробити, зроби це сама».
- Я хочу це почути. - Зроби це сама.
Зроби це сама.
Якщо знадоблюся, я перевіряю літак.
Вона така схожа на тебе, Кларо.
ЛОНДОН
ITCM ФАЙНЕНШЛ
«Авіалінії Фуллертон».
Їхня маржа з року в рік зменшується.
Їм недобре ведеться.
Ні. Ніхто так не каже. «Їм недобре ведеться».
Це непрофесійно.
У них…
кров іде горлом.
У них кров іде горлом. Це добре. Звучить суворо.
Так.
У тебе вийде.
Бо ми ходимо колами.
Піди й скажи їм, щоб завтра до обіду передали мені тендерну пропозицію.
І ти скажеш їм, що я очікую від них самовіддачі.
Заходь. Алексе, пощади мене.
У 40 угода була шикарна. У 50 це образа.
Добре.
Тепер я маю іти. Прийшов мій син.
Добре.
- Вільяме. - Привіт, тату. Радий тебе бачити.
Скоро збори ради, тому в мене лише кілька хвилин.
- Так. - Отож…
Твоя керівниця каже, що ти добре працюєш.
Наскільки пам'ятаю, ти завжди був сильнішим у гуманітарних науках,
ніж у математиці.
Сподіваюся, вона не просто сказала мені, що я хотів.
Я таки недарма її підкупив.
Отже, як там твоє завданнячко? Що в тебе для мене?
Ну, перш ніж ми цим займемося, я просто… Ну, я хотів тобі подякувати.
Дуже вже хочу попрацювати з тобою.
Вільяме, у мене не так багато вільного часу.
Так, точно.
Правильно.
Ну, у твоєму імейлі йшлося про визначення можливих областей для консолідації.
Я трохи покопав.
«Авіалінії Фуллертон».
Їхня маржа з року в рік зменшується.
У них кров іде горлом.
Але є активи, які можна врятувати.
Аеронавігаційне обладнання, літаки, нерухомість,
які, якби ми натиснули на курок і продали,
стерли б боргові зобов'язання з наших книг.
Маю визнати, я дещо вражений.
Це сильна робота.
Займися цим.
Про що ти?
Їдь у Фуллертон і займися цим.
Гаразд. Добре.
Добре, річ у тім, що Фуллертон в Австралії.
Так.
Це довгий переліт.
Ти точно впевнений, що я підходжу на цю роль?
Через мій характер, я не…
Австралія дуже груба.
Проте ми маємо показати,
що провели всі перевірки перед продажем.
Перевір роботу, переглянь їхні книги,
постав палички над Т, крапки над І, а потім…
Так.
Чому я?
Тому що…
Наступного року я планую рекомендувати тебе на посаду молодшого директора.
Пора. Пора тобі взяти на себе справжні зобов'язання.
Ого.
- Боже, дякую. - Поки не дякуй мені.
- Добре. - Якщо…
Якщо ти збираєшся зайняти керівну посаду в цій фірмі,
ти маєш продемонструвати, що можеш робити те, що необхідно.
- Поїхавши до… - Австралії.
- Точно.
Наступна зустріч ради за тиждень.
Я хочу, щоб ти про все подбав, а потім особисто представив їм.
Гаразд.
Це добре.
Гаразд.
- Вільяме. - Так. Ага.
Це важливо.
Так.
Не розчаруй мене.
Ні.
Слухаюсь.
BMW K1100RS 1996 року.
Хворий звір.
Скільки він просить?
П'ятнадцять штук?
Моя черга.
- Це був шок. - А ще ти відстій.
- Молодець, Нік. - Скільки б дав за BMW K1100RS 1996 року?
- Який пробіг? - Тридцять п'ять тисяч.
- Вісім штук? - Точно.
Знаєш що?
Дейна любила їздити на поле Ленґа у моєму авто 97-го року.
Думаю, ми пам'ятаємо все трохи по-різному.
Добре. Прошу, зійдіться знову.
- Не надійся. - Прошу, ігноруй її.
Вона одержима моїм любовним життям.
Перепрошую? Яким любовним життям?
Думаю, ти маєш ходити на побачення.
Не хотів цього казати, Ді, але вона має рацію.
Так і є.
У чому взагалі проблема?
- Побачення - це весело. - І коли мені ходити на побачення?
Так, саме про це зараз і мова.
Ти не можеш присвятити все своє життя роботі.
Потрібен час для Дейни.
І це не евфемізм, не будь бридкою.
Люби те, що робиш. Роби те, що любиш. і не працюватимеш жодного дня.
Хіба не так кажуть?
Так, але не треба бути такою зацикленою на цьому.
Джефф має рацію, знаєш, може, уже час переключити передачу і…
Не знаю, дозволити великим хлопцям рятувати всіх.
Добре. Ви колись заспокоїтеся?
Я… Я знаю, що роблю.
Та невже?
Є по-Дейниному або ніяк.
Ні, це не по-моєму.
Я просто хочу, щоб «Авіалінії Фуллертон» були такими, як завжди.
Такими, як їх зробила мама.
Я теж за нею сумую, знаєш. Ми всі сумуємо.
Вона була особлива. Одна на мільйон.
Мабуть, я просто хвилююся, що ти мусиш колись спуститися на землю.
Інакше життя пролетить повз тебе.
- Ти це репетирувала? - Так, перед дзеркалом.
Це був каламбур про політ. Це дуже розумно.
Я піду.
Але пам'ятай, життя пролетить повз тебе.
Так. Офіс на колесах. О восьмій.
- Гаразд. Па-па. Люблю тебе. - Ага. І я тебе люблю.
Де б іще ти хотів бути?
- Доброго ранку, люба. - Привіт, Джеффе.
Гаразд.
Що на сьогодні в списку?
Ніккі!
Доброго ранку, командо.
Як ми цього…
О, нарешті.
У нас тут несподіване потрясіння цього ранку.
Несподіванкою ти називаєш імейл триденної давності?
Ти про це, Джеффе?
Ну, я трохи повільно адмініструю все.
Схоже, на нас чекає імпровізований візит друзів з «ITCM Файненшл».
Вони присилають когось для інспекції.
Це нормально? Тобто ми ніколи не чули про цих хлопців.
Так, Джеффе, чому вони раптом з'являються?
Усе гаразд, так, тату?
Певен, це рутинна перевірка, знаєш, бухгалтерських книг,
щоб переконатися, що все добре, щось таке.
Добре, коли вони тут будуть?
- Так, чому б тобі нам не повідомити? - Їхній пором прибуває через…
- Ти жартуєш? - Боюся, ні.
Треба, щоб ти поїхала по нього, поки ми закінчуємо тут.
Не можу. Мені сьогодні везти пошту в Пейкерз-Бей.
Це може почекати, люба.
Крім того, ти обличчя «Авіаліній Фуллертон».
Ти маєш першою зустрічати гостей.
- Але тату… - Його звати Мітчел.
Може, повезеш його мальовничим маршрутом через місто, щоб ми могли закінчити тут.
І будь милою.
Напевно, ви пан Мітчел.
- Перепрошую? - Зазвичай, костюми в нас не розкуповують.
- Мій костюм? - Я Дейна. «Авіалінії Фуллертон».
- Ласкаво прошу. Погнали. - Дивіться, пані. Думаю…
Дивіться, без образ, але в мене є розклад,
тому ми трохи прискоримося.
Я тут з кількаденним візитом до кузена.
Тому, якщо ви не проти, гарного вам дня.
Чекайте, ви пан Мітчел?
Так. Ну, Вільям.
Дейна.
Напевно, ви помічниця пана Рендела.
Насправді старша пілотеса.
Сюди.
О боже.
Це авто?
- Так, сідайте. - Гаразд.
Я закину ваші валізи назад. Швиденько.
- У мене є робота. - Гаразд.
Отож, це Фуллертон?
Так і є.
Це довгий переліт як на швидку перевірку.
У мене є причини хвилюватися?
Ні-ні, це…
Просто хотів дізнатися, як ви тут працюєте, і все.
Прийнято.
Ми на місці. «Авіалінії Фуллертон».
Дуже затишно.
ЛАСКАВО ПРОСИМО, ПАНЕ МІТЧЕЛ
Занадто, тату.
Напевно, ви Вільям Мітчел.
- Так. - Джефф Рендел.
Вітаємо в «Авіалініях Фуллертон», улюбленому перевізнику.
- Радий знайомству, пане Рендел. - Друже, Джефф.
- Джефф. - Це Ніккі.
Вона наша механікиня і гуру техніки.
Вона відремонтує все зламане.
- Дуже приємно. - Як ви?
Добре. Усе добре.
Проведемо вам екскурсію нашими скромними приміщеннями.
Слушне зауваження. Кондиціонер зламався.
Ніккі чекає на запчастини.
- І так весь час. - Точно.
Гаразд, я піду перевірю Гаррієт.
Боже мій.
Він просто зануда в костюмі, ясно?
Такий сексі.
Ви таки не жартували про кондиціонер.
Тут… рустикально.
Ну, ми любимо тримати тут усе ближче до землі.
- Прошу. - Усе нормально.
То як давно ви володієте цим місцем?
Ми з дружиною відкрили його в 1993 році у себе по сусідству.
Ми трохи простуваті,
але наші клієнти завжди приймали наш власний стиль.
Принаймні нам так кажуть.
- Не сумніваюся, так. - А як щодо вас, Вілле?
- Що? - Ви ведете справи разом із дружиною?
Ні, насправді я не одружений.
- Дівчина? - Ні, дівчини немає.
- Хлопець? - Ні, я…
Я сам.
- Цікаво. - Перепрошую?
Отже, мої записи кажуть, що ви переважно туристична компанія.
Але я хотів запитати про повітряну підтримку…
- Нашу повітряну підтримку на відстані. - Саме так.
Люди, які живуть за межами великих міст, покладаються
на авіадоставку, знаєте, пошти, продуктів…
Але ми переглядаємо цю сторону бізнесу.
Повітряна підтримка - душа «Авіаліній Фуллертон».
Ми це завжди робили й робитимемо.
Добре.
Я запитав тільки тому…
Ну, я зробив попередню оцінку ваших рахунків,
перш ніж їхати, пане Рендел.
- Джефф, друже. Джефф. - Так, Джефф.
Ну, здається, держава субсидує ваше пальне
та ваші витрати на ці рейси.
Так і є.
Що ж, враховуючи масштаби вашої роботи,
і, як ви сказали, розмір ваших конкурентів,
і той факт, що, якщо не помиляюся, у вас лише один робочий
літак. Це так?
Ну, це не…
Це не залишає багато нагод для…
заробітку.
Заробіток - не головне у житті, знаєте.
Так, звісно.
Проте це радше пріоритет.
Який сенс у цій перевірці?
Ви пролетіли пів світу, щоб ображати нас?
- Дейно. - Що відбувається?
Чому б тобі не показати Віллу Гаррієт, а ми наведемо тут порядок?
Звісно.
Ніби мені нікуди не треба.
Ось вона. Cessna 206.
Чому Гаррієт, якщо я можу запитати?
Таким було почуття гумору мами.
Добре.
Гаррієт - жіноча версія імені Гаррі.
- Я не розумію. - Гаррі Гудіні.
Гаррі Гудіні?
Гаррі Гудіні, маг, гамівна сорочка, Гаррі Гудіні.
Так, ну, Гудіні був першим, хто здійснив контрольований політ в Австралії.
Діґґерз Рест, Вікторія, 18 березня 1910 року.
Я цього не знав.
Так, моя мама шаленіла від історії авіації.
Ну, схоже, яблуко впало недалеко від яблуні.
Гадаю, ви шаленієте
від польотів на такому, правда?
Знаєте…
У мене в розкладі на цей ранок доставка.
Чому б нам не злетіти?
- На цьому? - Так.
Вона міцна, як скеля. Уперед.
Ага.
Велика аеродинамічна скеля.
Пристебніться.
Що ви задумали, люди?
Я просто показую дещо нашому гостю.
Прийнято.
Ну, надіюся, ви з нашим дуже важливим гостем добре проведете час.
Дуже добре проведете.
Тут затишно, чи не так?
- Ви давно це робите? - Усе своє життя.
Це добре.
Це Фокстрот Новемба Браво, прошу дозволу на зліт.
Прийнято. Шлях вільний.
Чудово.
Добре, сядьте рівно.
Боже…
Як я сказала, міцна, мов скеля.
Так, це приємно.
- Мені подобається. - Ви в нормі?
Тут тісно, чи не так?
Я не знаю, куди подіти руки,
боюся чогось торкнутися.
Просто опустіть руки. Покладіть їх туди.
Боже, ви, брити, до такого не звикли, так?
Я колись був на повітряній кулі. Це не те саме.
Що станеться, якщо щось піде не так?
- Парашути позаду? - Тільки один.
Це не смішно.
Знаєте, у мене було таке, коли я був малим, я…
Не з літаком, але із закритим простором, знаєте.
Ви весь час стільки говоритимете, поки ми в небі?
Що?
Добре.
Вибачте.
Нічого.
Можна запитати? Скільки цьому літаку?
- У червні буде 52. - П'ятдесят…
Боже мій.
Дивіться, он там видно гору Еббот.
Дуже гарна.
Ого…
Добре. Що ви робите?
Визирніть.
Гаразд, сядьте рівно.
Ми збираємося іти на посадку.
Це було весело.
Ласкаво прошу на Пейкерз-Бей.
Ми доставляємо сюди що два тижні.
Без нас вони були б відрізані від світу.
Ви… Мені лишитися тут?
Чому? Вони не кусаються.
Добре.
Я вийду назовні.
Я здаватимуся повним ідіотом.
Туфлі зіпсуються.
- Привіт, бандо. - Привіт, Дейно.
Вибачте за запізнення. Добре.
У нас листи для
Ніка, Серени, Шейна та Лакі.
Взяла свого хлопця покататися, Дейно?
Шкода засмучувати тебе, але це перевірка з Британії.
Приїхав дізнатися, чи розумно ми витрачаємо наші гроші.
Ну, вони працюють прекрасно.
- Якби я вирішувала, то підвищила б їх. - Так, я впевнений, що так і є.
Чула про негоду, яка насувається на узбережжя?
Не знаю нічого, чого не знаєш ти.
Якщо пощастить, вона посуне на південь, як минулого разу.
Мені треба відвезти Бекі на рентген 19-го…
- Ти вільна? - Думаю, так.
- Привіт усім. Можна мені пограти? - Так.
Будемо в одній команді. Добре?
Рука, пані й панове.
Ти молодець.
Розважаєшся?
Ну, так. Вони здаються професіоналами. Я подумав…
Може, вони навчать мене трюку чи двом.
Час повертатися, якщо ти готовий, звісно.
Так. Так, звичайно.
- Бувайте, люди. - Па-па, Дейно.
Бувай, Дейно.
Па-па.
- Привітики! - Привіт.
Хіте, це Вільям. Вільяме, Хіт.
- Привіт. - Привіт.
Добридень.
- Це ви заселяєтеся? - Так. Так, думаю, я.
Не хвилюйтеся.
Дайте мені хвильку, я візьму ключі.
Дякую вам за сьогоднішню демонстрацію.
Це було дуже повчально, якщо опустити мій страх.
Забудьте.
- Ну, було весело. - Так.
Імовірно, я не часто вас бачитиму, поки ви тут,
тому не вантажтеся.
Гаразд.
Ще та штучка, чи не так?
Так.
Так, дуже чіпка.
Друже, ти й не уявляєш.
Тримай. Квартира номер два.
Через асфальт, вгору сходами, друга ліворуч.
Добре.
Через асфальт.
Через асфальт, добре.
Через асфальт.
Господи.
Боже.
Слава богу.
ДУНКАН МІТЧЕЛ
Привіт, тату.
Привіт. Ти вже влаштувався?
Як тобі задуп'я світу?
Ну, знаєш, мені здається, тут є свій шарм.
У них тут справді міцна громада.
Не прив'язуйся.
Ти ще не переглянув фінанси?
Ні. Ні, я ще цього не зробив, але зроблю.
Час має велике значення, Вільяме.
Зачини їх.
Приїзди додому.
Стук-стук.
Вітаю.
- Доброго… - Туди ж тебе…
Добре спали?
Так. Знаєте, незважаючи на спеку.
Розпустите краватку - буде легше.
Тут тропіки, друже. Вам слід трохи розслабитися.
Так.
Ну, це для вас.
- Влаштовуйтеся. - Чудово.
Ну, я готовий зануритися в ці фінансові звіти, якщо ви готові.
Фінансові звіти. Так.
У мене вони точно є, закінчую певні звіти.
- Доброго ранку. - Ось вона.
- Готова до початку дня. - Вітаю.
Я тут, як і щоранку.
Ви бачили Ніккі?
Вона мала допомогти мені з доставками.
Ну, насправді Ніккі дзвонила.
Її байк зламався на вулиці Мак-Кварі, вона спізниться.
Серйозно? Ми не можемо дозволити собі ще раз спізнитися.
Тобто ми маємо доставити ці аптечки у Воттл-Гілз.
Гей, а якщо так?
Чому б Віллу не допомогти тобі з доставками?
- Він? - Я?
А чому ні?
Дейні потрібна допомога.
А я тим часом підготую вам ті звіти.
Здається, хороший варіант для всіх. Що скажете?
Добре.
- Чудово. - Чудово.
Ти справді думаєш, що вони поладнають?
Так. Повір мені.
Вона ніколи не тусується ні з ким новим. Їй це піде на користь.
Плюс, завести друзів серед грошовитих людей ніколи не зайве.
Ти краще витримуєш, ніж учора.
Не знаю, про що ти. Я природжений шанувальник польотів.
То яке життя в «ITCM Файненшл»?
Певно, геть не таке, як наші заробітки.
Воно точно менш захоплююче.
Менш небезпечне.
Багато фіскальних прогнозів і ключових показників доходів.
Тебе з дитинства цікавили такі речі? Подобалися електронні таблиці?
Не те щоб.
Але це бізнес тата, знаєш, тому…
Було очевидно, що я опинюся там.
Знайомо.
Твій тато ніби товариський.
Усі люблять Джеффа, а Джефф любить усіх у відповідь.
І як з ним працюється?
Я б не хотіла іншого.
Це не означає, що в нас не буває турбулентності.
- Це був каламбур про польоти? - Залежить від того, було смішно чи ні.
Іноді ми хочемо вести справи по-різному, от і все.
Може, він щось задумав.
Можна сказати, проклав інший курс.
Це був каламбур про польоти.
Трясця.
Ну ж бо.
Це як вінтажний автомобіль з характером?
Щось таке.
Це нормально? Нормальний звук?
- Це не хороший звук. - Мейдей.
«Авіалінії Фуллертон», це Фокстрот Новемба Браво.
Мейдей?
Дейно, що сталося?
Відмова двигуна десь за вісім кілометрів на північ від затоки Синклер.
Зроблю аварійну посадку. Думаю, це новий випускний клапан.
Фокстрот Новемба Браво, «Авіалінії Фуллертон». Прийнято.
Залишайтеся на частоті та повідомляйте про посадку.
І обережно.
Боже мій. Добре.
Добре, здається,
саме час сказати тобі, що я боюся літати.
- Боже мій. - Ну ж бо!
Дейно?
Дейно, це надто близько.
- Не роби так більше ніколи. - Добре.
«Авіалінії Фуллертон», ми цілі.
Я перевірю пошкодження. Триматиму в курсі.
- Відбій. - Прийнято.
Бережіть себе.
А зараз робочих літаків немає.
Чудово.
Добре.
То де ми саме?
Трохи на північний захід від мису Флеттері.
Недалеко від острову Ящірок.
Острів Ящірок? Це добре.
То що нам тепер робити? Запалимо сигнальний факел чи…
Ні.
Як це ні? Тобто ні?
Минуть години, перш ніж хтось зможе нас забрати.
І мені б довелося покинути Гаррієт. А цього не буде.
Якщо хочеш щось зробити, зроби це сам.
Погнали.
Передай мені ключ.
- Ключ? - Це та штука отам.
Праворуч.
Іще правіше.
Дякую.
Іди сюди.
Мені треба, щоб ти натиснув отут.
- Там? - Так. Там.
Так. Тепер не послаблюй тиск.
Я не послаблюю тиск.
Можливо, ти натиснув надто сильно.
Ясно, але тиск я не послаблював.
Добре. Далі мені знадобиться хрестоподібна викрутка.
Це я знаю.
Дякую.
Добре, схрести пальці.
Ну ж бо.
Ну-бо, дівчинко.
Це хороші звуки.
Це приємно.
Дуже приємно.
Браво.
Ми знаємо, що робимо.
- Будьмо! - Будьмо!
Ти був такий: «Боже мій»!
- «Боже мій»! - Дуже смішно.
Облиш його.
Він на роботі всього два дні, а вже ремонтує літаки.
Дякую, Ніккі.
- Ремонтує літаки? - Добре, гаразд.
Забий на неї, гаразд?
Якщо покинеш ці фінансові штуки, приходь працювати моїм помічником.
Це дуже цікава пропозиція.
- Не смій. - Ні, мені подобається.
- Насправді для нього це було б честю. - Не роби цього.
- Вибач. - Ти…
- Ні-ні-ні. - Прошу.
- Привітики. - Привіт.
Ти давно не дивилася так ні на що.
- У чого немає крил і фюзеляжу. - Перепрошую?
Я намагаюся бути гостинною.
Здається досить милим хлопцем.
Не до кінця певен щодо його гардеробу.
І не кажи.
ДУНКАН МІТЧЕЛ
НЕ ЧУВ НІЧОГО ВІД ТЕБЕ. ЩО ВІДБУВАЄТЬСЯ?
МИ ПРИПИНЯЄМО ДІЯЛЬНІСТЬ «АВІАЛІНІЙ ФУЛЛЕРТОН»?
Зробиш нам усім послугу?
Не налажай.
Перепрошую. Може, займешся власними справами?
Передай від мене привіт своєму хлопцю.
Тонкий спосіб відшити, добре.
Це для тата.
Зараз детальніше про систему низького тиску,
що набирає обертів біля узбережжя.
Попри нинішній прогноз,
що вони рухатимуться на південний схід,
тропічні шторми цього типу, як відомо, важко передбачити.
- Бюро метеорології видало… - Ох! Надіюся, цей зійде на пси.
- Усе гаразд, приятелю? - Так. Так, дуже добре. Справді.
Привіт, Австраліє. Вітаю на цьому святі.
Граєш, Вілле?
Так. Відтоді, як навчився ходити.
О боже, почалося.
Ну-ну-ну.
- Ти не дуже засмучений через Ешес? - Це занадто рано, Джеффе.
Занадто рано.
Вибач, друже.
Того дня нам дуже боліло в Лордс, чесне слово.
Ти був там особисто?
Так, ну, тато член клубу, тому в нас завжди хороші місця.
Закладаюся, ви з татом розлютилися.
Ну, його там не було.
Не певен, що він колись був на матчі.
Багато втрачає.
Ну, може, на краще, що його там не було,
з огляду на прочуханку, якої ми вам дали…
А він не стримується.
Пий до дна!
Дітки, я піду дам хропака.
Усі ті папери, які тобі треба, будуть завтра готові.
Добре.
Думаю, ти побачиш, що в цій старій пташці ще є життя.
- Так. Певен, так і є. - Побачимося, діти.
- Добраніч, тату. - Добраніч.
Добре, люди. Я теж пішла. Побачимося завтра.
Дейно, ти не можеш піти, бо маєш провести Вілла додому.
- Він розбереться. - Мені вниз асфальтом.
Я вдячна за те, що ти намагаєшся бути сильним незалежним чоловіком,
але ж там небезпечно. Ведмеді.
Ведмеді?
Тобі потрібен гід.
Ну, тобто, звичайно.
Буде приємно мати гіда, думаю.
Як воно, жити в такому місці?
У такому гарному-прегарному місці?
Ну, усі всіх знають.
Усі знають справи інших.
Те, чого про тебе не знають, можуть швидко припустити.
Крім того, якщо ти з кимось розходишся, то маєш бачитися з колишнім щодня,
бо він може готувати тобі ранкову каву.
Добре, матиму це на увазі.
Але якщо чесно,
ні забруднення, ні шуму, ні трафіку,
а твої сусіди - ніби родина.
Мені пощастило, бо ця родина простягається від Фуллертона
до річки Локхарт, 1600 кілометрів туди й назад.
Це мій дім.
А як щодо твоїх батьків?
Тобто чому вони захотіли жити тут?
Це все мама. Клара.
Вона була в такому захваті від нашої громади.
Завжди вірила в необхідність давати й допомагати іншим.
Вона любила літати.
«Авіалінії Фуллертон» були її мрією.
- Вибач, я не хотів… - Нічого.
Думаю, тому я так усе захищаю, бо…
Ну, це її остання часточка, яка досі в мене є.
- Проте це, можливо, дивно. - Ні.
Ні, узагалі не дивно.
Це перевага життя в маленькому місті.
Бачиш, коли мама…
Ну, так.
Тато і я, ми ніколи не лишалися самі.
Це дуже допомогло.
Так, можу уявити.
- А як щодо тебе? - Мене?
Рости у великому місті, бути спадкоємцем татового трону,
як це?
Чесно кажучи, це…
Він дуже нудний.
Знаєш, тато…
керує багатомільйонною компанією, і в нього…
насправді немає часу для,
ну, шкільних свят, матчів з регбі, таких штук.
Хто б міг подумати.
Так, виявилося, що працювати з ним десь так само.
Знаєш, ти завжди можеш прийняти пропозицію Ніккі.
Змінити обстановку.
- Забруднити руки. - Ага.
Думаю, тобі пасуватиме комбінезон.
Серйозно?
Він пасуватиме до моїх брогів.
Щодо цього не дуже певна.
- Ого. - Так.
Дуже гарно, га?
Удома усе не таке.
- Добре, це ему в небі. - Ясно.
Цей особливий, оскільки його окреслюють темні ділянки нічного неба,
а не зірки.
Про нього йдеться в традиційних оповідках
тисячолітньої давнини.
Це красиво.
А он там, поглянь.
- Це насправді… - Південний Хрест.
- Так? - Бінго.
Я знав.
Отой великий поганий хлопець отам - це туманність Тарантул.
Тарантул?
Цій місцевості пасує.
Так.
Знаєш…
Я дуже вражений.
Ну, це корисно знати.
Якщо зовсім притисне,
пілот завжди може розраховувати, що вони вкажуть шлях.
Боже мій! Що це?
- Ні, що це? - Боже мій.
- Ні, це не смішно. Що це? - Це коала.
- Коала? - Так.
Звучить, як динозавр.
Ні, ця країна для мене занадто.
Боже мій, Ніккі мала рацію.
- Щодо чого Ніккі мала рацію? - Я тобі тут справді потрібна.
Не сперечаюся з нею.
Ну, дякую, що захищала мене.
З мого боку це було водночас жалюгідно й по-британськи.
Розважтеся завтра з Джеффом.
- Так. - А сьогодні був повний провал.
Завтра я буду вся в милі, щоб виправити це.
Ну, тобто, я б радо допоміг.
З власної волі цього разу.
З доставками?
Так.
А як твоя робота?
Ну, у мене ще є кілька днів.
І мені подобається знати, що я проводжу ретельну оцінку у своїй роботі.
Добре.
Це найменше, що я можу зробити.
Я вже забрав стільки твого часу.
Ну…
Гадаю, мені не завадить трохи допомоги, щоб впоратися.
Добре.
Добре. Так.
Добре, чудово. Чудово, фантастично.
Ну, побачимося вранці.
Так. Нуль-вісім-нуль-нуль.
Прийнято.
Я не жартую. Якщо тебе не буде, я полечу без тебе.
Так, пані.
Думаю, це твоє.
Так. Дякую.
Дякую.
Мері, перш ніж ти підеш, щось чути від мого сина?
Поки ні, пане.
Я одразу дам вам знати.
Опусти мене.
Непогано, міський хлопче. Я знову йду за розкладом.
Привіт, Вілле?
У ділі?
Ти чула чоловіка.
У ділі?
Це Вільям Мітчел. Будь ласка, залиште повідомлення.
Вільяме, що, трясця, відбувається?
Ти зник з лиця землі.
Рада не дуже задоволена.
Зателефонуй негайно.
Без м'яча.
- Широкий м'яч. - Тату.
Це була хороша гра.
Так, ти добре кидаєш.
Так, я навчалася в найкращих.
Слухай, я був… Ми з батьком просто…
Вибач.
Так, я маю відповісти.
- Так. Не хвилюйся. - Ти не проти?
- Привіт, Ді. - Привіт, Ніккі.
Вільяме, зустріч ради за два дні, а я нічого не чув від тебе.
У чому затримка?
Ну, насправді, тату, я збирався подзвонити.
Думаю, я занадто поспішив.
Подивися. Нарешті. Краще пізно, ніж ніколи.
Нова манометрична помпа?
Ні, якби ж то, це для кондиціонера.
Ну, хоча б Вілла ощасливимо.
І мої спітнілі ямки.
- Це мені важливіше. - Справедливо.
Я думаю, що, можливо, моя оцінка була неправильною,
і після перевірки відчуваю, що є непередбачені переваги в тому,
щоб «Авіалінії Фуллертон» працювали.
Твоя оцінка була неправильною?
Так.
Ти справді думаєш, що я не наказав команді перевірити твої цифри?
Твоя оцінка була точною.
Те місце здуло б сильним вітром.
Чого ти мені не кажеш?
Ну, оскільки я тут і познайомився з командою,
я думаю, що зачинити їх буде помилкою.
Дідько.
Що я тобі казав?
Ніколи не бери це близько до серця. Це все ускладнює.
Думаю, зараз маєш нагоду засвоїти цей урок.
Прошу, не зачиняй «Авіалінії Фуллертон». Прошу, не роби цього.
Вільяме,
або роби свою роботу, або не повертайся на неї.
Це для твого власного добра.
І колись ти мені подякуєш.
О боже.
Та за кого ти себе маєш?
- Дейно, прошу, дай… - Ти так зазвичай граєш?
Ти з'явився, втерся до нас у довіру.
- Відпочив. - Утерся в довіру?
А потім вставив нам ніж у спину.
Дейно, я намагаюся це спинити.
Добре. Не давай обіцянок.
Дуже схоже, що все вже вирішено.
Бо я не вигадав кращого плану…
Мовчи! Де тато?
Я маю вигадати, що робити.
Дейно, можеш дати мені секунду, будь ласка?
Дати тобі секунду?
- Для мене це була непроста ситуація. - Ти зробив достатньо. Просто йди.
- Ти можеш мене вислухати? - Люди.
- Я чула все. - Думаєш, мені було просто?
- Ти уявляєш, як важко було… - Просто йди!
Люди!
Так?
Циклон. Він наближається.
- Перепрошую, що? - От лайно!
Тобто «от лайно»?
Де тато?
Швидше, усі. Треба зачинитися.
Гей… Тут небезпечно. Виходьте.
Вітаю. Ви набрали Джеффа з «Авіаліній Фуллертон».
Просто дзвони далі.
Нік, хапай необхідне й усередину.
Що ти збираєшся робити?
Я піду й знайду тата.
Тільки обережно, добре?
Так, я іду, тату.
Дейно, гей, що я можу зробити?
Крок один: не розмовляти зі мною.
А в іншому мені начхати.
Тату?
Тату!
Тату? Ти тут?
Тату? Ти мене чуєш?
Тату!
Дейно!
Тату?
Дейно!
Тату!
Дейно!
З тобою все добре?
Тату…
Повільно.
Отак. Просто рухайся повільно, Джеффе. Не налягай на ногу.
Гаразд?
- Так. - Ти як?
- Допоможи посунути. - Зараз.
- Штовхай. - Штовхай.
Дякую.
Будь ласка.
На чому ми спинилися?
Точно. Іди ти в пекло.
Про що мова?
Ти не казав йому, Вілле?
- Чому ти не сказав Джеффу? - Дивіться, я…
«ITCM Файненшл» зачиняють нас.
Що?
- Ні, Джеффе. - Джеффе, тихо.
Слухайте, я поясню. Добре? Я поясню.
Ти проїхав стільки, щоб вставити нам ніж у спину?
Саме це я і сказала.
Мені шкода. Гаразд? Вибачте.
- Я мав щось сказати. - Думаєш?
Щойно повернуся в Лондон, я рекомендуватиму раді,
щоб ми не зачиняли «Авіалінії Фуллертон».
Дейно, прошу, повір мені, коли я кажу, що це місце мені не байдуже.
- Дай мені спокій. - Я серйозно.
Певно, ти думаєш, що ми народилися вчора.
Таким людям, як ти, начхати на нас.
Тобто, навіщо багатому малому, спадкоємцю багатомільйонної імперії
дбати про такі місця?
Через тебе.
Бо ти мені не байдужа.
Ти мені не байдужа.
Якраз підбиралися до цікавого.
Я знайду якесь світло. Там унизу є ліхтар.
Отак.
Дивися…
Ти не…
- Ти не мусиш нічого казати. - Дейно…
Я думав, що завжди знав, де опинюся, розумієш?
Але приїхавши сюди
і зустрівши тебе,
зустрівши всіх вас…
Ви не знаєте, як там, звідки я.
Усі гризуться за свій кусень.
Але тобі справді не байдуже.
Ти дбаєш про людей.
Дбаєш про захист речей, які для тебе важливі.
Я не думаю, що ти розумієш, яка це рідкість.
Тиждень тому це було останнім місцем на землі, де я хотів бути.
Зараз я не хочу їхати.
Обіцяю, я все виправлю.
Клянуся.
Хіба це не повна лажа?
Що на нас чекає? Яка шкода?
Третя категорія… Боже.
Вітер 250-280 кілометрів на годину.
Може, й не буде що рятувати, якщо й далі так триватиме.
Багатьом людям знадобиться допомога.
Привіт.
Усе скінчилося.
Добре.
Трясця.
Я піду за генератором.
Добре. Я перевірю Гаррієт.
Гаразд, я гляну, чи зможу увімкнути радіо.
О божечки.
Перевірка. Радіо «Авіаліній Фуллертон», прийом.
Гаррієт нормально. Наскільки бачу, пошкоджень немає.
Це вже хоч щось.
Тут немає сигналу.
Так, я б і не розраховувала.
Вам пощастило, що я така крута.
Мейдей. Викликаю кого-небудь.
Це універсальний магазин Блумфілд. Нам потрібна негайна допомога.
Вийдіть на зв'язок. Прошу.
Повторюю, це відділок поліції Пейкерз-Бей.
Ми просимо…
Мейдей. Це Волденська рада. Нам дуже потрібна допомога.
Добре. Там є люди, яким потрібна наша допомога.
Я займуся радіо.
Ніккі, починай збирати пакунки з провіантом.
Так.
Дейно й Вільяме, підніміть літак у повітря.
Ну, у нас немає часу!
Гей. Віддавай це.
Віднеси Саймону в медичний намет.
Ми роздамо решту й відвеземо деяких людей до лікарні.
- Так. - Ну, туди.
Тут ще є трохи місця.
Іду. Список коробок.
Чіллі-Біч, продукти в дорозі. Будемо десь о 15:40.
Там ліки, їжа, вода.
Поклав туди пляшку віскі для тебе, Стіві.
Думаю, тобі вона знадобиться.
Прийом, Пейкерз-Бей.
Поставка в дорозі. Там ліки, їжа, вода, ковдри.
Добре, це у вас є, люди.
Агов. Ти наче краще.
- Привіт. - Прошу. Ось, сідай…
Та ні, усе гаразд. Сиди.
Знаєш, ти…
Ти була сьогодні неймовірною.
Ні, я серйозно.
Це була командна робота.
Так, але думаю, що я радше був моральною підтримкою.
Ми встигли зробити за сьогодні стільки тільки тому, що ти допомагав.
Не всі одразу взялися б за це.
Я маю це визнати.
Мати партнера по польотах у ці останні кілька днів
було не так і погано.
Тому дякую.
Після того, через що ці люди пройшли,
їм все ще вдається усміхатися.
Це місце таке особливе і через це.
Я забув, що вона в мене.
Гадаю, тобі доведеться віддати її в хімчистку.
Або ні.
Чекай. Скільки вона коштувала?
- Багато. - Так, точно.
За «Авіалінії Фуллертон».
Знаєш, без краватки
навіть може здатися, що ти тут свій.
Можливо.
- Не хочу заважати, але… - Привіт, тату.
Я щойно отримав імейл від «ITCM Файненшл».
І?
Ну, вони повідомили мені, що ми зачинені.
Рішення в силі.
- Вони… - Тату.
Вони рвуть нас на частини.
Ну…
Якщо ти плануєш щось зробити, зараз саме час.
Точно.
Алло. Кабінет Дункана Мітчела.
Мері, це Вілл. Вільям. Можеш мене з'єднати з батьком?
Вибачте. Пан Мітчел на зустрічі.
Мері, можеш піти й покликати тата зараз. Це терміново.
Хвилинку.
Вільяме, це має бути вкрай важливо.
Не продавай «Авіалінії Фуллертон».
Гаразд? Прошу, не роби цього.
Ти серйозно?
Знищення цієї дрібної авіакомпанії -
єдина світла пляма в цьому фіаско.
Я знайду гроші деінде.
Гаразд? Просто дай мені… Дай мені час.
Рада поінформована.
Я зробив за тебе твою роботу.
Справу зроблено.
Тату, це… Тут є цінність. Ясно?
Навіщо було відправляти мене сюди?
Метою авантюри було довести компанії, що ти готовий.
Готовий до наступного кроку.
Готовий до відповідальності. Я думав, що це так, але…
Тату, ти мене не слухаєш.
Вільяме, ми поговоримо більше, коли ти повернешся.
- Ні, Дейно… - Краще дай їй піти, друже.
Джеффе, мені шкода.
Так, я знаю, синку.
Ти зробив, що міг, але…
батьки бувають…
іноді впертими.
Мері, більше ніяких дзвінків.
Бережи себе.
Джеффе…
Дивися, якщо я щось можу зробити…
Попрацюй над крученим ударом.
Залишайся над лінією очей гравця.
Добре?
- Добре? - Гаразд.
Побачимося, друже.
Вона б тобою пишалася, ти знаєш?
Не впевнена в цьому.
Мені не вдалося зберегти це місце.
Знаєш, твоя мама казала:
«Хочеш щось зробити, зроби це сама».
Ну, це про те, щоб мати силу взятися за справу,
коли ти бачиш, що щось треба зробити.
Це про дії.
Але це не означає, що ти маєш виправляти все сама.
- Вона любила це місце. - Так.
Але вона б не хотіла, щоб воно стало для тебе тягарем.
Вона хотіла
понад усе, щоб ти була щаслива.
Так.
Я так за нею сумую, тату.
Я знаю, люба.
Я теж.
О боже.
«ITCM» буде дуже важко продати цю стару дівчинку.
Може, я дам їм 20 баксів і лишу її собі?
Та до дідька.
Лишай її собі, люба. Дай їй гарний дім.
Ти знаєш, що вона просто розбере її на частини за десять хвилин, так?
Однак краще, ніж набивати кишені тим жадібним виродкам по той бік ставу.
О ні. Планшет містера Дарсі розбився.
Може, він попросить татка купити йому новий.
Ага.
Я була надто суворою з ним, ти помітила?
Байдуже. Шкоди завдано.
Думаю, він хотів як краще.
Я відчуваю, що він звідкись знає,
як можна підсолодити угоду з його старим.
Звичайно.
Якби мій тато мав приватну інвестиційну компанію…
От що я скажу, більше не було б ремонтів скотчем.
Тут усе було б світового класу. Якнайсучаснішим.
Чекай. Що ти сказала?
Якнайсучаснішим?
Точно.
Так. І не кажи.
Ні, я серйозно. Це воно.
Не розумію.
Тату, у мене ідея.
Вислухайте мене.
Ти точно поїдеш сама?
Не хвилюйся, я впораюся.
Просто тримайте все купи, доки я не повернуся.
Зроби мені послугу.
Візьми радіо й посади мене в Брісбені.
Її треба буде потримати там трохи.
Гаразд, зробимо. І, Ді…
Твоя мама пишалася б.
Ти справді думаєш, що це спрацює?
Це наш єдиний шанс.
Пані й панове, будь ласка, залишайтеся на місцях із пристебнутими ременями.
Дякую, Маркусе.
Тепер, нарешті,
я хотів би обговорити особливо важливу розробку
команди лабораторії ESA.
- Мері, могла б ти показати… - Мені дуже шкода, пане.
Боюся, тут одна людина…
Вітаю.
- Привіт, Вілле. - Дейно.
Перепрошую, хто ви?
Що ти тут робиш?
Не думав, що ще тебе побачу.
Мені треба поговорити з твоїм старим.
Вільяме, що це все означає? Хто ця жінка?
Пане Мітчел. Привіт.
Пані й панове з ради…
Так. Мене звати Дейна Рендел.
Я старша пілотеса «Авіаліній Фуллертон», маленьких австралійських авіаліній,
які ви зачинили кілька днів тому.
Вільяме, сядь.
Так.
Пані Рендел, це дуже нетипово.
- Ви маєте піти. - Якщо ви дасте мені п'ять хвилин…
- Мері, виклич, будь ласка… - Тату.
Вислухаймо її.
Дві хвилини.
І хай буде того варте.
Ну, «Авіалінії Фуллертон» - маленький оператор
на іншому кінці світу.
Але ви не повірите,
насправді в нас є дещо спільне.
Бачите, і ми, і ви - сімейний бізнес.
Мої батьки започаткували його, коли я була маленькою,
і я пообіцяла собі, що завжди його захищатиму.
Завжди дбатиму, щоб він був таким, як колись.
Таким, яким я завжди його пам'ятала.
Знаєте, що сталося?
Я його вбила.
Думаю, могло бути краще…
Я вбила його, бо не хотіла змін.
Знаєте, іноді ми маємо прийняти,
що кращий спосіб рухатися вперед - змінити курс.
Дивіться, я приїхала сюди сьогодні з пропозицією.
Ми більше не можемо стояти на місці.
Єдиний спосіб вижити для «Авіаліній Фуллертон» - розширитися.
Нам потрібно залучити більше пілотів, більше літаків.
Тримайте. Це вам.
Нам час зробити наступний крок.
А для цього
нам потрібне нове вливання капіталу.
Тепер з вашою підтримкою ми зможемо збільшити покриття,
майже втричі збільшити дохід протягом двох років.
Можемо перетворити авіалінії
із сімейної компанії, що переживає труднощі, у процвітаючий бізнес,
який продовжить служити суспільству значущими та важливими способами.
То що думаєте?
Думаю, досить.
Пані Рендел, це абсурд. Я знаю вашу ситуацію.
Ви справді надієтеся, що ми вкинемо більше грошей у цю катастрофу?
Немає ознак того, що ви зможете впоратися з чимось подібним.
А якщо в них буде досвідченіший фінансовий директор?
Що?
Тату…
Я звільняюся.
Негайно.
Працюватиму на «Авіалінії Фуллертон».
Якщо мене візьмуть.
Та ти жартуєш.
Ні, я… Ні.
Але якщо ти даси мені шанс поставити цей бізнес на ноги,
я покажу тобі, що в них є ноги.
Не будь смішним.
Тобто, якого біса ти б хотів пустити коту під хвіст свою кар'єру?
Тату…
Ти збудував цей бізнес. Це була твоя мрія.
Хіба ти не пам'ятаєш, як це?
Вірити в щось так сильно, щоб прагнути побачити мрію втіленою?
- Але Вільяме… - Дивися, я…
Я прийшов сюди тільки тому, що хотів, щоб ти пишався мною.
Я досі цього хочу.
Але мені… не місце тут.
Я просто прошу тебе повірити мені.
Повірити нам.
Прошу.
Ви думаєте, що можете це зробити?
Можемо.
Разом.
- Мері. - Так, сер?
Виклич Саймона та юристів. У нас є пропозиція для перегляду.
Отож…
Ти певен? Легко не буде.
А ти певна, що тобі потрібен партнер для польотів?
Щось таке.
АВІАЛІНІЇ ФУЛЛЕРТОН
КЛАРА РЕНДЕЛ
ГАРРІЄТ
КЛАРА
КОХАННЯ В ПОВІТРІ
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк