У попередніх серіях…
-Скажеш йому? -Хочу зробити це ласкаво.
Йому все в житті приносили на тарілочці.
-І купу боргів теж. Ясно? -Справді?
-Пообіцяй, що нікому не розкажеш. -Обіцяю.
Ми через тебе втрачаємо шестизначні суми!
-Я довірена особа твого батька. -Довірену особу можна змістити.
Просто підпиши і більше не будеш відповідальний за мене.
-Ти цього хочеш? -Ні, розкажи правду.
Він мертвий. Посунься.
Ми з цього викрутимося.
Хлопець за ґратами через те, що накоїла ти.
Дозволиш Кіту гнити в камері за те, що ти зробила з Рендаллом?
Повертайся в Остін.
Я щось придумаю.
-Чому ти не розповів? -А що б я сказав?
Що почувався гівном, бо відштовхнув його матір?
Що шукав його? Він би хотів це почути.
Піду проїдуся і подумаю.
Старий, який без мене розвалиться, не прийшов зі мною обідати.
Кеп не прийшов? Щось не так.
Кепе?
ЗВІЛЬНЕННЯ ВІД ОПІКИ ЗГОДА ОПІКУНА ЧИ РОДИЧА — КІТ РАССЕЛ
РАНСОМ-КАНЬЙОН
Привіт.
Як Еллі? Я хвилююся.
Так, її це справді підкосило. Але я з нею.
Я знаю.
А ти як? Тримаєшся?
Поки зосередився на Еллі.
Так.
Індичка і житній хліб.
Гей…
-Треба поговорити про поминки. -Ні.
Занадто рано.
Ел, минуло три дні.
-Потрібно це зробити. -Нащо?
Кепу це не сподобалося б.
Люди зберуться, щоб говорити про нього щось приємне.
-Це не в його стилі. -Жартуєш?
Він би в першому ряду сидів.
Він сидів би там, попиваючи віскі, спостерігаючи, як ми корчимося.
Ми мусимо вшанувати його останнє бажання —
поховати його на власній землі.
А як щодо бажання продати її?
Цю волю я теж виконаю.
І віддам усе до цента тобі.
Тобі і Рут.
А далі що?
-Ти поїдеш. -Гей.
Нікуди я не збираюся.
Обіцяю.
Іди сюди.
Не звикла до такої тиші.
Так.
Це щось нове.
Наче звикла якась магія.
Магія та єхидні жартики.
Пригадую, як ти витягувала мене назад у світ живих
зовсім недавно.
Мені вдалося?
Ще і як.
Ти можеш зробити те саме для Еллі й усього міста.
Ще та задачка.
Я в тебе вірю, мала.
Ну ж бо. Зробімо це.
КОРЕТЦ І КОРЕТЦ АДВОКАТИ
КВІН О'ҐРЕЙДІ
-Боже мій. -Що?
«Водосистеми Остіна».
Вони погрожують судом,
якщо я не «окуплю їхні інвестиції».
«Жодних умов», чорт забирай.
Вісімдесят тисяч доларів?
-Чорт. -І тиждень, щоб внести перший платіж.
Я не знаю, де взяти стільки грошей.
Вони трясуть тебе, щоб дістати до мене.
Це моя провина.
-Дозволь я заплачу. -Ні.
Дякую. Але не треба мене рятувати. Я цього не хочу.
Вони готові на все, щоб мене витурити. Ти розумієш?
Я серйозно, Стейтене.
Якось розберуся.
Ходімо.
Я просто…
Я не розумію.
Я був у лікарні, вона не вийшла. Відтоді ходжу сюди щодня.
Я просто хочу знати, що з нею все гаразд.
Усе гаразд, хлопче.
Усе буде добре.
Їй потрібен час.
Ти сам як?
-Чув, ти до брата ходив. -Так.
Він теж не хоче мати зі мною справу.
За секунду звільнення від опіки підписав.
Мені шкода, синку.
У мене більше нікого немає.
Я не можу і її втратити.
Замовите слово?
Ти не можеш його вічно уникати.
Як гадаєш, в кого я така?
Ти сам непогано уникаєш людей.
І що це значить? Агов?
Привіт.
Як Еллі?
Не знаю. Вона…
Так.
Так, розумію.
-Я мала б сказати раніше. -Квін, усе гаразд.
Я знаю…
про тебе зі Стейтеном.
Я завжди знав.
Мені так шкода, Девісе.
Так, мені теж.
Я хотів, щоб усе вийшло.
Бачить Бог, я цього хотів.
Сподівалася, ти поведешся як мудак, щоб було легше.
Та я, власне, і хотів.
Але не зміг.
Те, що ти зробила для моєї сестри,
коли була поруч з нею до кінця, я…
-Я зможу колись відплатити? -Ти не мусиш.
Вона хотіла, щоб ти була щаслива, а…
А я завжди хотів бути тим самим.
А якщо ні, то нічого страшного.
Ще збираєшся в Нью-Йорк?
Не знаю.
Вже скоро треба?
Так.
Що ж…
Слухай.
Роби те, що приносить радість.
-Гаразд? -Гаразд.
Добре.
Слухай…
Так?
Між нами було щось справжнє?
Так, було.
Костюм твого тата.
Так.
Думав, ти лише кількох запросила.
Так і є.
Сад вийшов гарний.
Йому б сподобався.
Не продавай землю.
Він би цього не хотів.
Ти сам це знаєш.
Чого ти хочеш?
Щоб ти врятував це місце.
Щоб ти вчинив правильно.
Я намагаюся.
Єнсі. Привіт.
Дякую, що прийшли.
-Радий знайомству. -Навзаєм.
Не налягай. Це Кепів улюблений.
Лукасе.
-Як справи, Лукасе? -Як ти?
Як поживаєш, друже?
-Дякую, що прийшов. -Авжеж. Співчуваю вашій втраті.
Дякую, що прийшов.
Привіт. Як ви тут?
Не віриться, що його нема.
Знаю.
Припини витріщатися.
Вибач. Намагаюся зрозуміти, хто бісить мене сильніше.
Агов. У нього тепер Біллі Брінкс.
А в тебе я.
Точно.
Як ти?
-Не знаю, як це описати. -І не треба.
Ти сама як?
Розкажи. Я не хочу зараз думати.
Гаразд.
Кеп був…
Ні.
Розкажи щось інше.
Гаразд.
Що ж…
Бар може зачинитися.
-Що? -«Водосистеми» вимагають гроші назад.
Квін…
-Так. -Чому ж ти мовчала?
Ти була…
Тобі свого вистачало.
Я знаю, яким важливим він…
Я знаю.
І не впевнена, що для «Ґрейсі» є якесь просте рішення.
Мені так шкода, Квін.
-Нічого. -Це я зв'язала тебе з тими негідниками.
Ні, Еллі, ти не винна.
Кажу тобі.
Іди сюди.
Чому ти мене уникаєш?
Вибач.
Усе навалилося.
Я розумію.
І я хотів допомогти, але не можу, якщо ти зі мною не говориш.
Прощавай стипендія, прощавай універ…
-Ти занадто категорична. -Бо це правда.
Що б не сталося, я буду поруч.
Ти ж це знаєш?
Що сталося з Кітом?
З документами?
Він їх підписав.
Я не вірив, а він підписав.
Сказав, що залюбки скине такий тягар, як я.
Але нічого. Усе гаразд.
Мені потрібна лиш ти.
І якщо в Рансомі, значить у Рансомі.
Я тебе не кину.
З іншого боку, у нас тепер є щось спільне.
Так.
Схоже на те.
Мені шкода, тату. Знаю, які в тебе до неї почуття.
Не шкодуй. Ні мене, ні себе.
Може, цього разу ми програли, але зараз важливі наші подальші дії.
Він те саме робив, коли я востаннє його бачив.
-Шкодував про минуле? -Так.
Ну, не лише.
Він попивав віскі.
Це навіть смішно.
Я прийшов помститися.
А може, шукав щось інше.
Прийняття.
Любов.
Так, але Кеп був не щедрий на таке.
Не зі мною.
І я його не виню.
Еллі хоче, щоб я вчинив правильно. А я вже не знаю, що правильно.
Він би хотів, щоб я був якнайдалі звідси.
Ні, це неправда.
-Звідки ти знаєш? -Бо він мені сказав.
Він тебе шукав.
Тебе і твою маму.
Чорт, він роками вас шукав.
Ненавидів себе за те, що зробив.
Хотів усе виправити.
Він думав тобі сказати.
Але так і не встиг.
Скажи, що мені робити?
Чорт, це тільки тобі вирішувати.
Це ж поминки.
Може, час Єнсі Ґрею теж померти.
Ти Фуллер.
Завжди ним був.
У Рансомі стало трохи сумніше.
-Так, справді. -Як там бізнес?
Думаю, ви знаєте, як він.
Це ви постаралися?
-Тобто? -Інвестиції відкликають.
Не я. Чи знав я про це? Звісно.
Наскільки я розумію, якби власниця цього успішного закладу
могла виразити офіційну підтримку прокладенню водопроводу…
-Ми так не домовлялися. Ви ж чули. -Час збігає.
Так, можливо.
Я радше зачиню «Ґрейсі», ніж гратиму у ваші ігри.
Мої ігри.
Думаєте, я несерйозно?
Доню.
Твоє плече загоїться. І ти знову будеш на коні.
Я знаю про тебе, маму й Кіта.
Ясно? Я все чула, коли вона приїжджала додому.
Я не знаю, що відчувати.
Слухай, Лорен…
Але я знаю, що не я зараз мушу з цим розбиратися.
Бо ти теж винен, адже відпустив її.
Не можна лишати Кіта за ґратами.
Ти маєш вчинити правильно. Мусиш.
Іди сюди.
Ні, слухай. Не можна зачиняти «Ґрейсі». Ти забагато сил у це вклала.
І в мене немає варіантів.
Я ж казав, що допоможу.
А я сказала тобі: дякую, але не треба.
Може, мені час рухатися далі.
Рухатися куди?
У Нью-Йорк?
Нью-Йорк?
Мені пропонують пів року грати з Філармонічним оркестром.
Нічого собі.
І коли ти збиралася сказати мені?
Не знаю, Стейтене.
То ти мене спершу приручила, а тепер кидаєш? Так ти задумала?
Ми трохи бавимося, а потім ти тікаєш у Нью-Йорк?
Квін, прошу…
Ні.
Стейтене.
Я втомилася.
Лягаймо спати.
Гаразд, ти мене заінтригував.
-Що це таке? -Просто довірся мені, гаразд?
Я маю допомагати Квін готуватися.
Дай мені хвилинку.
Я не продам землю.
Я керуватиму ранчо, поки мене не поховають
поряд з Кепом і моїм старим.
Дуже рада це чути.
Про ранчо, не про поховання, звісно.
Так. Я зрозумів.
Слухай…
Я знаю,
що змусив тебе страждати.
І робив помилки
на кожному кроці,
а ти все одно зі мною.
-Ніхто так ще не робив. -Єнсі.
Ні, слухай.
Усе моє життя — це одна
суцільна низка поганих рішень.
Але якщо я не зроблю цього зараз, це буде найтупішим моїм провалом.
Зробиш що?
Виходь за мене.
Тут.
Сьогодні. Рут дала обручку.
-Вона сказала, що в цьому місці… -Жартуєш зараз?
Не таку відповідь я очікував.
Єнсі, це божевілля.
Я хочу знати, за кого виходжу.
Але ти знаєш.
Ти знаєш усе, що треба знати.
Хороше й погане.
Я прошу тебе ризикнути.
-Я вже священника запросив. -Священника? А якщо я відмовлю?
Не відмовляй.
У мене вечірка в танцзалі.
А в мене — решта життя.
Приходь після вечірки.
А я чекатиму тебе тут.
Скільки доведеться.
Але у священника погодинний тариф, тож…
Що скажеш, Еллі Естевес?
Я подумаю.
Це не «ні».
Так.
Почувайся як вдома.
Це і є мій дім.
Бачив тебе на поминках. Ти хоч би привітався.
Слухай, хочеш посваритися — вперед.
Починай. Але я попереджав тебе про Квін.
Я намагався вдавати турботливого батька.
Господи!
Підтримував ілюзію, що ти маєш тут якусь владу.
Твоє управління «Дабл Кей» добігає кінця.
Та невже?
-Я оскаржу твій статус довіреної особи. -На якій підставі?
Ти не при своєму розумі, сину.
-Після Рендалла. -Обережно.
Ти ненадійний керівник.
Ти як мавпа з гранатою. Весь у діда.
То от у чому справа.
Твій батько.
Так.
Насрати тобі на «Водосистеми Остіна».
Ти просто терпіти не можеш, що він передав ранчо мені.
І глянь, до чого це призвело!
Кеп перед смертю погодився продати землю.
Ага.
Лишився тільки ти. Я тут суто із ввічливості.
Озирнися, синку.
Скоро ти побачиш це місце зовсім…
з іншого боку.
Мені шкода,
що все так вийшло.
-Знаю, ти можеш не вірити. -І не вірю.
Я цього не хотів, Єнсі.
-Смерті Кепа… -Але?
Та годі. Він був у літах.
-І… -І що?
Ну ж бо. Кажи.
Хіба не цього ми хотіли?
Попри трагічні обставини.
Не марнуй наші старання. Не через…
Через неї?
А тепер обережніше зі словами.
Двадцять два мільйони доларів, Єнсі. Стільки дають за ранчо Фуллера.
Двадцять два мільйони доларів! Подумай про це.
Хочеш від цього відмовитися?
Ти почнеш нове життя. Про яке мріяв! Будь-яке!
Я розумію, що Еллі особлива. Справді.
Розумію.
Але ти зможеш отримати будь-що й будь-кого.
Я знаю, кого хочу.
Вона не продається.
-Я з нею одружуся. -Єнсі, та годі.
Це все, Девісе.
Шукай інший спосіб.
Це кінець нашої історії.
Я не збираюся тиснути.
Усе гаразд?
Нормально.
Я просто втомилася від смерті.
Так.
Коли ми їм скажемо, що це може бути кінець?
Не треба.
-Я їду в Нью-Йорк. -Звучить як кінець.
Ні, я їду працювати.
Зароблю для нас грошей, Еллі.
То ми не зачиняємося?
Не знаю.
-Ти погодишся на нову роботу? -Тобто?
Станеш бізнес-партнеркою по Танцювальній залі Ґрейсі?
Давно пора було.
Так.
Покажемо, як це робиться.
Можна тебе?
Що таке? Усе гаразд?
Що ти кажеш?
Я просто… Мені здається…
Ми занадто поспішаємо.
І я просто плила за течією, і…
Не думаю, що готова до чогось настільки серйозного.
Побажай удачі.
Ти красуня.
Дякую.
Я виходжу за нього, Каю.
Сьогодні.
Ти не можеш.
Я можу і вийду.
У нього недобре серце, Ел.
Може, було. Як і в тебе колись.
Ти був першим моїм поганцем, пам'ятаєш?
-Це було дуже давно. -Твоя правда.
І ти змінився.
А чому він не може?
Відпусти мене, Каю.
Як шкода, скажи? Кепа.
Він тебе ненавидів.
Ще до того, як ти використав його онука, щоб забрати в нього землю.
Він мертвий, Стейтене.
Нема сенсу його так відстоювати.
Ти просто бісишся, бо втратив клієнтів. Визнай це.
Ти ганьбишся.
Ти завжди хотів те, що маю я. Глянь, навіть вирядився, як я.
Принаймні від тебе не смердить лайном.
До речі, Стейтене, що це за запах?
Невже лаванда?
Саме так.
Якби моя сестра тебе бачила…
-Стейтене! Припини! -Та ти ж голодранець!
-У моєму барі? -Усе. Гаразд.
-Гаразд. Вибач. -Ти обіцяв нічого не казати!
-Знаю. -Знаєш?
Не зважаєш на мої прохання?
І ляпнув, щоб усі почули, перш ніж вдарити його?
Та я не… Той чоловік ні перед чим не зупиниться.
Я жадала лише тебе.
А ти, схоже, жадаєш жити лише з власним болем.
Слухай, я знав, що буду з Лорен Бріґмен з дев'яти років.
Аж раптом…
Аж раптом з'явився ти.
Вибач.
Ти непоганий чувак, ти в курсі?
Але якщо не будеш боротися за неї, то буду я.
Ясно?
Воно працює?
Боже. Гаразд…
Тут є Лорен Бріґмен?
Що ти робиш?
Привіт.
Лорен, якось біля струмка я сказав тобі, що не боюся.
Але зараз наляканий до смерті.
Знаю, ти теж боїшся, бо думаєш, що ми не повинні бути разом.
Але має значення лише те, що я відчуваю, коли дивлюся на тебе.
У тебе зламана рука і розбите серце. Я можу зцілити щось одне.
І обіцяю зробити це, якщо дозволиш.
Ти казала, що нам потрібні лише ми, і я зараз тут, щоб запитати, чи це правда.
Чи дізнатися, чи ти хоча б потанцюєш зі мною.
Ненавиджу тебе.
Люблю тебе.
І я тебе.
Якби ж ти вів мене до вівтаря…
Даруйте, ви часом не знаєте Єнсі Ґрея?
Я його шукаю.
Так, але він не тут.
Вибачте, а ви хто?
Я його дружина.
Знаю, ти хочеш володіти одноосібно, але його ніяк не позбутися.
Він не годиться, Дагу. Вже ні.
Слова словами, а потрібні конкретні докази.
Не можна бути голослівним.
Не забувай про той дурнуватий перехід на сонячну енергію.
Це все потенційні причини усунути його як довірену особу,
але жодна не свідчить про недбалість чи нестабільність.
А це те, що потрібно.
Гадаю, з цим ми розібралися, Дагу.
Я тоді передзвоню.
Марґарет Бріґмен…
Усе гаразд. Дякую.
Марґарет Бріґмен, вас заарештовано.
Ви маєте право мовчати.
Усе, що ви скажете, буде використати проти вас у суді.
У вас є право на адвоката.
Якщо ви не маєте змоги найняти, вам його нададуть.
Ви розумієте права, які я зачитав?
Зважаючи на ці права, бажаєте щось сказати?
Гаразд.
ПРИНСТОНСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
КОЛУМБІЙСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
Привіт!
Кіте!
-Боже! -Привіт, друже.
-Радий тебе бачити. -А я який радий.
Тату?
Привіт, доню.
СВІТЛІЙ ПАМ'ЯТІ ЛОРІ РОМЕРО
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ДЖОДІ ТОМАС
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова