NETFLIX PREZINTĂ
Nu-mi face asta! La naiba!
- Pe șantier! - Mișcă-te naibii!
- L-am ascuns pe șantier! - Mișcă-te, idiotule!
N-a fost vina mea, omule!
Padín, nu e vina mea! Crede-mă!
- Taci! - Padín, jur! Dă-mi drumul!
- Padín! - Taci!
Te rog, dă-mi drumul!
Taci dracu' din gură!
Padín...
Padín, nu! Nu mă lăsa aici, la naiba!
Strângeți tare.
Mai tare.
Trageți-mă spre dvs.
Mai tare.
Vă puteți îmbrăca.
Îl puteți ajuta.
A ieșit.
E Kike.
Unde ești?
Am ieșit la aer, ce naiba?
Ascultă, am ceva de făcut. Cum să-ți zic? Uite...
- Padín! - Am prins crabul, dar...
problema e acum...
ce facem cu acest crab-păianjen? Înțelegi situația?
Înțeleg.
Așa. Deci...?
Dacă piciorul crabului-păianjen e rupt, tu ce crezi?
Înțeleg ce zici.
Vine.
Tată, te-ai descurcat grozav.
Santiago zice că sigur te trimit acasă.
Nu merg acasă.
Ba da! Ei cred că ești mai mult mort decât viu.
Au terminat treaba.
Am montat un duș anti-alunecare grozav
în camera de jos, cu acces pentru scaunul cu rotile.
O să trăiești ca un rege.
Dacă ies, mă duc la azil.
Ce spui, tată? De ce la azil?
Pentru că așa mi s-a sculat.
Nu, Padín! Nu!
Nu!
Bine?
Foarte bine.
Dacă e ceva ce...
Îți voi spune, sigur.
Aveți mâini bune, dle.
Știu, clienții mei spun asta zilnic.
Așa e.
Putem face asta și după sarcină, nu?
Dar acasă, în privat.
- Scuze. - Vă rog.
Mereu ușor,
fără mișcări bruște.
Forța corectă e ca atunci când întindem untul.
Dar untul rece, scos din frigider.
Apăsați fără frică.
Oferind...
Vă rog...
Hai, cu forță. Așa.
Ce e?
Se pare că e adevărat.
Ce anume?
Că femeile gravide sunt superbe.
Pa. Te iau mai târziu.
- Nu. Mă descurc. - Bine.
- Bună dimineața. - Bună.
Hei, Mario, cum îți sună Orlando?
Orlando? Ca marca de conserve de roșii?
Ieri Mariano, azi Orlando. Putem găsi un nume mai bun, nu?
Mă tot gândesc, dar nu-ți place niciunul.
- Găsești tu ceva, liniștește-te. - Încă una.
Încă una. Marcial, doar una.
- Vrei să mă omori? Târfo! - Marcial!
Marcial, vino încoace. Vino. Ce s-a întâmplat?
Târfa vrea să mă otrăvească!
- Nu vorbi așa. - Te rog!
Să vedem. Dacă o lași pe Raquel să te hrănească,
te scot mai încolo la o țigară?
De acord?
De acord.
- Așa. - Foarte bine.
Ce drăguț, nu?
Cu memoria lui, o să uite de țigară până termină.
Stau prost cu memoria,
dar aud perfect!
Futu-i!
Bine. Mulțumesc.
- S-ar putea să avem o internare. - Bună dimineața.
- Bună. - Bună.
Tipul e sigur, dar familia nu e convinsă.
- Din cauza banilor? - Nu e asta problema.
- Te rog, Mercedes. - Ei... Da?
Ar prefera să stea acasă. E o problemă delicată.
Delicată?
E Antonio Padín.
- Traficantul de droguri? - Da.
Nu era... în închisoare?
Ba da. Are o boală degenerativă.
Poate merge acasă, dar preferă aici. Îngrijirea medicală îi dă siguranță, cred.
- Și asta. - Bine.
Dar poate cumpăra tot ce vrea. Are bani.
Poate nu vrea să dea bani. N-ar fi primul care alege asta
înainte să-l oblige copiii să semneze chestii.
Nu vom avea probleme cu ceilalți pacienți?
Nu cred.
Tu știi mai bine. Când se internează?
Ai rezolvat pe naiba.
Tată, Kike, eu și columbienii pricepem.
Rahat, poate te înșeli.
- Nu vreau chinezi. - Futu-i.
Vrei, nu vrei, sunt aici.
Dacă nu cu noi, vor lucra cu alții.
Kike are dreptate, lucrurile se schimbă.
Acum ei au banii.
Dacă nu profităm acum, suntem tâmpiți.
Nu știu zona și nu au contacte.
Le dăm banii columbienilor și gata!
Și cine răspunde dacă chinezii eșuează? Cine?
Noi răspundem față de columbieni.
Pe dracu'! Ne trebuie răspunsul tău.
- Kike. - Te bagi sau nu? Zi!
- Niciun ban! - Niciun ban, nu?
Al naibii moș!
Kike, ia-o încet!
- Mă stresează! - Fii calm! Ce ți-am zis?
Tu la ce te uiți? La naiba!
Ai fost închis că ai cumpărat un palat.
De aia te-au prins. Deci nu-mi mai da lecții. Futu-i.
Bună. Ce mai faceți?
Vi-l prezint pe Mario, șeful asistenților medicali.
Încântat. Cine va sta aici?
El, cel prost dispus.
Cu voia voastră, îi voi prezenta hotelul.
Bine. La revedere, tată.
Veți vedea, Mario se descurcă bine.
Între timp, putem discuta despre condiții.
Perfect.
Să facem alt exercițiu.
Întoarcem, rotim antebrațul, băgăm degetul mare...
îl scoatem.
Afară...
Ca atunci când furăm dintr-un buzunar.
Asta pare că merge mai bine, Antonio.
Nu te enerva, glumesc. Haide. Acum cu cealaltă mână.
Încă o dată.
Degetul mare înăuntru, afară.
Înăuntru.
Afară.
Foarte bine! Vezi?
Mâna ta e mult mai flexibilă.
Și am lucrat două minute?
Nu vei juca baseball într-o săptămână, dar poate fi mai bine.
Și noi vă așteptam în birou.
E camera noastră de recuperare medicală, cu multiple dotări pentru exerciții.
- Mercedes, ai o clipă liberă? - Sigur.
Stai cu ei un pic.
Revin imediat, Antonio.
Aici sunt piscinele încălzite pentru fizioterapie, dacă vreți...
Ei bine...
Tată, de data asta vom acționa cu sau fără tine, pricepi?
Dar știi că ești binevenit oricând acasă.
- Să nu aflu, da? - Ce anume?
Un cuvânt rău sau lipsă de respect față de tatăl meu
și vin încoace să declanșez iadul.
Ai înțeles? Da?
- Am văzut-o pe Rosa azi. - Da? Și ce mai face?
Nasol. Știi că au concediat-o de la asigurări?
- Cum așa? - Tu de ce crezi?
Din cauza grevei?
E ilegal.
Sigur, dar avea contract temporar. Nu i-l prelungesc.
- Să-i reclame. - Așa i-am zis și eu.
Dacă angajează pe cineva în locul ei poate câștiga.
Sigur, dar ea e prea cumsecade.
...vecinii acestui bărbat, cunoscut ca șef al clanului Padín.
Am primit aceste răspunsuri la eliberarea din motive medicale
a faimosului traficant de droguri.
În niciun caz,
căci au murit mulți din cauza lui.
Ar trebui încarcerat pe viață.
E rău, fiindcă uneori oamenii își ispășesc întreaga pedeapsă
pentru infracțiuni minore...
Am picioare ca de elefant.
- Ce cauți? - Nimic, prognoza meteo de mâine.
Bună dimineața, Antonio.
E vremea micului dejun. Te ajut cu spălatul și coborâm.
Nu acum, pleacă.
Hai, Antonio, să mergem.
- Ieși naibii afară! - Haide.
- Bine. - Scuze. Avem un somnoros aici?
Bine, nu-i nimic.
S-o luăm ușor.
Oamenii sunt diferiți.
Aici vezi de toate, Antonio.
Mulți oameni trec pe aici, oameni cu probleme.
Ca tine și mult mai rău.
Am cunoscut unii care stau doar în pat până mor...
Dar nu e ușor să te ridici
când știi că vei fi mai rău în fiecare zi.
De asta unii preferă să trăiască aici, printre străini,
cu oameni cărora nu le pasă de ei, care nu-i știau când le mergea bine,
când erau stăpâni pe ei.
Mai bine un pic de indiferență decât milă sau tristețe, așa e?
Dar asta nu înseamnă...
că nu te mai poți bucura de unele lucruri.
Ca de o plimbare în grădină în această zi însorită. Nu?
Ce zici, încercăm?
Uite. Nu poți spune că nu avem o grădină frumoasă.
Nu?
De unde ești, Antonio?
Dar tu?
Eu? Din Cambados.
Atunci lasă vrăjeala, știi cine sunt.
Rahat! Nu ești primarul?
Să vedem ce mâncăm azi.
Un piure delicios de dovlecei.
Îți va reda energia după plimbare.
Să-ți arăt un truc?
Punem cotul pe masă...
și încălcăm liniștiți...
regulile bunelor maniere.
Apoi...
puțin câte puțin... ducem în gură.
Vezi?
Așa nu greșim.
E gustos?
E rece.
Da, e un pic rece.
Gata.
Mulțumesc.
De asta suntem aici.
Julia. Bună, dragă.
Ascultă, avem o problemă.
Ca de obicei, un bătrân se simte rău.
Întârzii. Mă iei tu și mergem direct acolo?
Bine, te pup.
- Salut. - La naiba, m-ai speriat!
Scuze. Ai ceva?
Doar pentru mine.
Ba nu, asta e pentru tine.
A mea e la bar.
Hei, te cunosc, tipule.
Da, amice. Îmi amintesc chipul tău.
Dar ai murit!
Ai murit!
Îți injectez medicamentele în venă, ca să nu-ți irite gâtul, bine?
Până îți mai revii.
Noapte bună, primare.
În sfârșit!
Scuze, iubito.
Am fost ocupat, n-am putut ieși mai repede.
- Mi-ai adus hainele? - Da, sunt în spate.
Tremuri?
Da. Nu-i nimic.
Pornește, părinții tăi ne așteaptă.
Nu-mi spui ce e cu tine?
Nu-i nimic, iubito. Îmi trece.
- Da. - E doar munca.
Bătrânul de care te ocupi?
- Ce știi despre el? - Nimic, dar tocmai ai vorbit de el.
E foarte bolnav?
Da.
Da, doar că...
credem că putem controla totul și...
până la urmă suntem nimic.
Numai niște lichide care curg peste tot, doar rahat.
Vino încoace.
Ai simțit?
Da.
- Simți cum se mișcă? - Da.
Te simți mai bine?
Mult mai bine.
Rahat, scuze. Ia-o înainte.
Da.
Nu. Da, perfect.
Excelent, omule.
Sigur. Da, putem, sigur.
Nicio grijă.
Nu le atinge!
Scuze.
Da.
Mulțumesc mult.
Pa. Mulțumesc. Pa.
Toño.
Salut, Toño. Avem totul. Dar trebuie să se întâmple acum.
Haideți. Sus! Haideți.
Kike.
Haide!
Sus!
Amparito, nu trișa. Te văd, Amparo.
Sus!
Brațele sus!
Sus!
Gol!
Deci, te tratează bine aici sau îi punem la respect?
- Ce vrei? - Auzi, întreabă ce vrem.
Cum adică ce vrem, tată?
Să vedem ce faci.
Mor.
Altceva?
Da.
Dacă te-ai răzgândit, mai avem timp.
Sigur.
Sigur. Și apoi?
Te bagi sau nu?
Columbienii ne finanțează. Niciun ban până nu plătesc chinezii.
Rojas dă marfa în avans. Are încredere în noi.
În mine.
Da, Rojas are încredere în tine și-n noi, ne știe de o viață.
Cu cine crezi că a vorbit cât ai fost închis?
Cu cine?
Rojas crede că particip la asta.
Așa e?
Nu v-ar încredința niciodată vouă marfa.
Uite la el cum râde.
Noi ne facem griji pentru tine și tu ne râzi în față. Așa e?
Atunci să te fut, bătrân nenorocit!
- Kike... - Ce?
Închide ușa!
Cel puțin ești mai activ. Asta e bine.
Tată, știu că nu prea crezi în mine,
dar de data asta am un avantaj.
Și am avut un profesor grozav.
N-ai învățat nimic.
Uite, ăsta e capul.
Uite profilul, fruntea, nasul, gura...
Are un cap mare.
El sau ea.
Vreți să știți sexul?
- Vrem, nu? - Da.
E băiat.
Grozav. Ești sigur?
Categoric. Apropie-te de monitor. Vei vedea mai bine.
Uite, aici e stomacul,
vena ombilicală, vezica urinară
și aici, între picioare,
scrotul și penisul.
Inima. Vrei s-o asculți?
Hei...
- Ce s-a-ntâmplat? Ești absent. - Nimic.
- Ești impresionat, Mario. - Da.
Asta e?
Tocmai ai realizat că e pe bune, nu?
Da.
Dacă ești așa impresionat, întinde-te, nicio problemă.
Nu face mișto, bine?
N-ai auzit? Totul e în regulă.
Da, am auzit. Totul e grozav.
Trei...
Patru...
cinci, șase, șapte, opt, nouă și zece.
La naiba...
- Alo. - Bună! Ce faci?
Super bine.
- Da. Ai primit orezul? - Da, nicio problemă.
Vino repede. Apa dă în fiert.
Bine. Te sun când ajung.
Mâinile pe cap, lângă dubiță.
Ușurel. Apropie picioarele.
Ce putoare. La dracu'!
- Ai ceva? Vreo bâtă? - Nimic, omule.
Dnă Kong.
Subiectul în mișcare, confirm. Acționați.
Aveți autorizarea.
Să mergem!
Porniți.
Hei, Sergio!
- Stai! - Poliția!
Mâinile pe cap!
Hei.
Toño!
Bine! În regulă.
Toño!
Hai omule, grăbește-te!
Care-i problema?
Sfinte Sisoe!
La dracu'!
Căcat!
Opriți-vă!
Deci, ce facem cu Marcial...?
Continuăm stimularea senzorială, două ședințe pe săptămână.
Se pare că îl calmează.
E mai puțin agresiv.
Bine, Antonio Padín.
Cum se simte?
Cred că s-a acomodat bine.
Pare relaxat, are program...
Nu știu cât va sta aici.
E atât de grav?
Nu vorbește bine, are dificultăți motorii, de înghițire...
Așa curând?
Cognitiv, e în regulă, dar îi e mai greu să vorbească.
Paralizia i-a afectat corzile vocale
și îl învățăm să folosească o carte cu poze pentru a se exprima.
Ieri am vorbit cu doctorul lui de la spital și...
i-am expus cazul.
N-a fost prea surprins.
Practic, a zis să nu-l lăsăm pe bătrân să sufere.
Văd că Antonio devine foarte dependent de Mario.
Probabil că ești extenuat.
Tocmai acum.
- Julia e cam în... șapte luni? - Șase și jumătate.
Din ce spui, sună cam la fel.
Andrés, nu spune asta. Sună ca și cum există vreo legătură.
Să începem.
Așa.
E bine...
Antonio!
Antonio...
Antonio, ești bine? Ce s-a-ntâmplat?
E în regulă. Suntem aici.
Suntem aici. Relaxează-te.
De data asta chiar l-ai presat.
Dar nu au nimic ce nu se poate demonta în instanță.
- Totul e circumstanțial. - Bine, e grozav.
Ai ceva despre chinezoaică?
Nu, nu despre ea.
Dar am știri despre columbian.
E în afara pericolului și îl transferă la pușcărie.
Rahat!
Relaxează-te. Trebuie doar să-i plătim cauțiunea.
Dar te avertizez, va fi scump.
O plătim după ce o stabilesc și gata.
Kike va fi eliberat.
Nu știu dacă vom putea plăti.
Nu știu. Am riscat mult.
Îl cunosc de mult pe tatăl tău. A avut mereu bani.
Bătrânul nu s-a băgat.
Poftim?
Nu s-a băgat.
Ai naibii chinezi.
Au luat totul.
Totul, ai auzit? Marfa, banii, totul.
Acum Rojas își vrea partea.
Dar trebuie să-l scoatem pe Kike, auzi?
Dacă columbianul e la aceeași închisoare, poate avea probleme.
Trebuie să plătim repede cauțiunea.
Suntem de acord.
E fiul tău, futu-i!
Zi naibii ceva!
Morții mă-tii!
- Ce asculți? - Nimic.
- Ia să... - E o chestie de-a mea.
- Ce asculți? - Nimic.
- Ce? - Lasă-mă! Nu.
- Ce asculți? - Nu. Am spus „nu”.
- Hei. - Te-am prins.
Nu face mișto de Julio. Te rog.
Ce? Îți place?
La naiba.
Ce mai faci?
Tre' să mă scoți de aici.
- Ce s-a întâmplat? - Scoate-mă de aici.
E plin de columbieni și directorul le ciugulește din palmă.
Calm, vorbesc cu găozarul ăla.
Vorbești, Toño?
Lasă vorbitul! Căcănarul vrea doar bani, nu pricepi?
Toño, sunt terminat, omule.
Și Sánchez ajunge aici mâine.
Sánchez? Ești sigur?
Nu pricepi? Suntem terminați!
Dacă nu-l plătim pe Rojas, îmi taie boașele.
Și pe ale tale.
Nu crede că ești mai în siguranță decât sunt eu aici.
Pricepi?
- Bine. - Ce?
Lasă-mă să vorbesc iar cu el.
Bine?
- Voi vorbi iar... - Iar?
Ai vorbit cu el și a refuzat?
Ascută, bătrânul vrea să ne dea o lecție, pricepi?
Dar putem rezolva.
Pe bune.
Ieri m-am pișat pe mine.
Poftim?
M-am pișat pe mine.
Credeam că veneau după mine.
- Hei. - În celulă.
Și m-am pierdut, omule.
M-am pierdut.
Hei... Kike.
Nu-l atingeți, dle.
Ce-ai spus?
Contactul fizic e interzis.
I-ați dat ceva?
- Glumești? - Vă rog să-mi arătați mâinile.
Nu mi-a dat nimic!
Chiar am vrut să-i dau ceva.
- Stai jos. - Și anume afecțiune,
- ...dar tu nu mă lași. - Toño...
- Te rog. - Totul e bine.
Tu nu ai afecțiune acasă și vrei să-ți bați joc de noi.
- Bine. - Destul.
Îți place să tratezi deținuții ca pe animale, nu?
Atunci ai grijă afară, s-ar putea să te aranjeze careva.
Te scot de aici, auzi? O să vorbesc cu bătrânul și te scot.
- Bine. - Rezistă.
Ești bine.
Bună dimineața. Cu ce vă pot ajuta?
Scuzați-mă. Domnule!
Să fac cumpărăturile?
Fac cumpărături sau vin să te iau?
Dar trebuie să aștepți cinci...
Bine, te pup. Pa.
Am înghețat!
Nu știu despre ce este vorba, dar...
Ochii înainte, asistentule.
Nu voi intra în detalii, dar tata trebuie să vină acasă.
Și pentru că te ascultă, tu trebuie să-l convingi.
Pricepi?
Ești un asistent grozav.
Am văzut cât te iubesc bătrânii.
Poate te trec și pe tine în testament.
Am dreptate, nu?
Nu-mi pasă dacă te trec în testament în timp ce ți-o sug.
Dar de la familia Padín nu vei primi nimic, e clar?
- Jur că nu vreau... - Uite, deșteptule!
Îl vei convinge pe bătrân să se întoarcă.
Înțelegi?
Înțelegi, asistentule?
Sau trebuie să-i explic soției tale?
E gravidă, nu?
E sau nu e gravidă?
Deocamdată.
Sigur. Răspunde-mi naibii când te întreb ceva!
Deci, ți-au spus dacă e băiat sau fată?
Ce contează e să fie sănătos.
Scoate rahatul ăsta din mașina mea.
Toño, îl cunosc pe ăsta.
Pe ăsta? De unde?
Cumpăra heroină.
- Acum mulți ani, dar el e. - Nu arată a drogat.
Îți zic că se droga.
Bună.
Sper că ai o scuză bună că m-ai lăsat baltă.
Dacă n-ai putut să mă iei, măcar ai fi putut suna,
nu să-mi lași mesaj vocal.
Stai comod?
Bine, fiindcă-ți voi povesti un pic despre viața mea, Antonio.
Uite...
E fratele meu.
Ți-am vorbit despre el?
Se numea Sergio.
A murit de supradoză acum 25 de ani.
Îți e milă?
Îți pare rău de el?
Îți pare rău de drogați?
Am crezut că traficanții de droguri sunt imuni la asta.
Avea 26 de ani când și-a injectat ultima dată gunoiul pe care îl vinzi tu.
Chiar a trecut mult timp de atunci, Antonio.
Dar jur...
că de atunci ceva a încetat să funcționeze în mine.
Numai de curând,
de când cu fiul meu,
am început să cred că, poate...
poate de data asta...
aș putea să las tot rahatul ăsta în urma mea...
și să fac ce zice Julia:
să întorc pagina...
și să-mi văd de viață.
Asta făceam...
când ai apărut tu la ușă într-o zi...
și bum!
Ca un baros.
Cică la început senzația e grozavă.
Dar știi mai bine ca mine.
Tre' să fii atent la dozaj, adevărat.
Dar fii liniștit, țin totul sub control.
Știi cine-l injecta pe frate-meu la final, când abia se mai ținea pe picioare?
Ghicește.
Frate-meu ți-era recunoscător.
Ție și familiei tale.
„Nu te pune cu căpitanul.”
Zicea asta tuturor când ți se pomenea numele.
A fost un târg bun:
primea doza de care avea nevoie
și pentru asta vindea rahatul tău altor amărâți.
Totul a fost minunat până a devenit... o cârpă.
Și cu SIDA.
Apoi nu a mai fost bun pentru comisioanele tale.
Uită-te la partea bună, Antonio.
Mulțumită mie vei muri mai curând...
și vei suferi mai puțin de boala ta.
Pentru că nu ți-am spus, dar...
nu ți-am mai dat tratamentul de mult timp.
Iar neputința de a înghiți și durerile de stomac?
Înălbitor.
Chestia cu gust rău pe care ți-o pun în mâncare e înălbitor.
Acum relaxează-te...
și încearcă să te simți bine.
Azi ți-am dat un pic mai mult ca să celebrăm aniversarea.
Noapte bună, primare.
Trebuie să discutăm când îl potrivim, bine?
Bună, Mario. Vorbim mai târziu, bine?
A sunat Andrés să-ți spună că nu vine?
Nu, n-a spus nimic.
Urma să ne vedem să discutăm niște rapoarte.
- L-ai sunat acasă? - Da, dar n-a răspuns.
Dacă-l vezi, adu-l în biroul meu.
Despre ce e vorba?
Taci... și ascultă.
Nu ești doctor?
Când eram mic mama îmi spunea că doctorul mă va ajuta.
Pentru asta am venit, ca să mă ajuți.
Ce vrei?
Îl vreau pe tata acasă.
Vreau un document în care să-l declari nebun.
Tu decizi care e termenul științific. Doar ai studiat.
Ieși din casa mea!
- Stai naibii jos! - Hei, Xepas.
Liniștește-te.
Uneori nu explic bine, deci îmi place să mai dau a doua șansă.
Dar a treia oară, amicul meu are metode să te facă să pricepi imediat.
Ce?
Sun la poliție!
Unde crezi că te duci?
La dracu', Xepas.
Ce mama dracului!
Nu mai rezist. Oprește muzica, omule!
Alo!
Oprește nenorocita...
Ce-ai zis, Kike?
Rojas îți trimite salutări.
- Gura! - Bine.
- Gura, nenorocitule! - Bine.
- Taci, te facem să mănânci căcat. - Nu.
Hai, să mergem.
- Hai. - Mâncător de căcat!
Nu!
Mănâncă căcat, nenorocitule.
- Sus! - Ai probleme, Kikino?
- Sánchez. Îți vom plăti, jur! - Taci, nenorocitule.
Din respect pentru tatăl tău,
Rojas îți dă o săptămână ca să dai banii înapoi, Kikín.
Vom plăti! Nu înțelegi? Vom plăti, jur!
Nu te-au învățat să te speli la gură de rahatul pe care îl spui?
Nu te-au învățat?
Plătește, nenorocitule! Plătește, terminatule!
- Găozarule! - Vei plăti!
Acum vorbești cu mine?
Ce vrei?
Să vedem.
Nu înțeleg. Ce vrei?
O pătură?
Păi...
Bine.
Nu voiai o pătură?
Ce vrei?
O să ne chinuim o oră.
Aici?
Bine, atunci...
Lampă?
Dulap?
- Dulap... - Bună.
- A venit Mario. - Ce e?
Credeam că vrea o pătură, dar zice „dulap”...
O să-l schimb cu Marcial.
Da, din lac în puț. Să-mi spui ce voia.
Bine, vă las.
Pa, Antonio.
Ce vrei?
Să mă convingi să exagerez cu sedativul?
Bună.
Julia.
- Bună. - Arăți bine.
Da, arăt ca o vacă.
O să fie mare. Îl cauți pe Mario?
Avem o ecografie. L-ai văzut?
Era cu Antonio. Să-i spun?
Nu e nevoie. Mă duc eu.
- Bună, ce mai faci? - Bună.
- Bine. - Bună.
Știi unde e Mario?
Poate e în grădină.
Antonio și Mario sunt mereu împreună, ca iubiții.
- L-a pomenit. E chiar așa bolnav? - Nu arată bine.
Dar e obsedat de soțul tău.
Nu mă deranjează.
Cu cât am de a face mai puțin cu ei, cu atât mai bine.
Până la urmă, nu ne face multe probleme.
Fiii lui sunt cei mai răi.
Acum, că cel mic e în închisoare, nu mai încape vorbă.
E în închisoare?
Da, Padín ăla mai tânăr.
N-ai văzut cum l-au înhățat? A fost la știri.
Ăla e Antonio Padín?
Julia! Te simți rău?
Mario! Vino repede, e Julia!
Kike, ce ți-au făcut?
Kike!
Cine ți-a făcut asta?
Cine ți-a făcut asta? Sánchez?
Să-l fut pe nenorocitul de columbian! Jur că-l scopesc!
O să-l ucid, mă auzi? O să-l ucid!
Toño, fă rost de bani. Te rog.
Relaxează-te.
Relaxează-te, iubito, am ajuns.
Sala de operații e aproape gata.
Trebuie să aștepți aici.
Asistenta vine rapid să te pregătească.
Mario, ce faci?
- Ce faci? - Nu fac nimic.
Nimic. Nu-i nimic...
Nu mă minți.
Bună ziua.
Bună, cum te simți?
Ești Julia Otero Cebrián?
Julia, tiza mea.
Cum te simți?
Ai dureri?
- Da, aici. - Aici?
Bine. Te voi ajuta, nu te îngrijora.
Îți voi verifica semnele vitale.
- Tensiunea, temperatura... - Da.
- Mario? - Da, eu sunt.
Bună. Scuze că te deranjez, dar trebuie să verific ceva.
Sunt Ana González și țin locul Dr. Lozano la azil.
N-a apărut?
- Încă nu. - E primul copil?
- Da. - Verificam
fișa pacientului Antonio Padín
și nu înțeleg unele detalii.
- E un medicament pentru tensiune. - Da, Enalapril.
Doza e foarte mare, dar văd că are tensiunea crescută.
Așa e, e o greșeală.
Andrés, Dr. Lozano
a oprit temporar administrarea. Cred din cauză că interfera...
cu tratamentul stabilit de spital.
Poate are tensiunea crescută din cauza asta.
Așa.
Da, greșeala mea.
Deoarece așteptam recomandările Dr. Lozano....
Oricum, ar fi trebuit să trec în fișă că nu mai ia medicamentul.
- E greșeala mea. - Nicio grijă, mă ocup eu.
- Nu te mai rețin. Mulțumesc. - Bine.
Bună, Antonio. Sunt Ana, sunt medic și îi țin locul lui Andrés.
Cum te simți?
Foarte...
bine.
Se pare că te place.
Nu.
Nu, Antonio. Nu... Nu te înțeleg.
Mario spune că comunică cu asta.
Da?
O să punem asta. Bine? Puțin.
E prea strâns?
Nu? Nu doare?
Bine, acum e mai bine.
Julia, cum te simți?
Bine.
Am adormit?
Da, erai epuizată și ți-am dat ceva.
Poți să-l pui peste, bine?
Te deranjează?
Unde-i soțul meu?
A plecat. Ceva urgent la serviciu.
Și dacă erai liniștită...
M.
A.
R.
I.
Trebuie să vorbim...
Nu mi-a răspuns aseară.
- Atunci a fost ultima oară? - Mario. Scuze.
Vorbeam cu poliția.
- Înțeleg. - Au venit pentru Andrés.
E tare ciudat.
- Nu știu ce s-a putut întâmpla. - Și soția ta?
Contracțiile s-au oprit
și, dacă nu revin, vor induce nașterea diseară.
Ea e medicul?
A, da. Să te prezint. Ana.
- Da? - Vino un pic, te rog.
Da. Ce este?
- Sunt Mario, am vorbit la telefon. - Da, așa e.
Dar nu trebuia să vii.
Am vrut să mă asigur că Antonio e bine.
Antonio și Mario au o relație specială.
Ea deja s-a împrietenit cu el.
- Serios? - Da.
- Mercedes. - Scuză-mă.
Bine, mulțumesc.
Avea dureri mari...
- Putem vorbi? - Desigur.
Dar mai ales voia să vorbească.
- Să vorbească? - Ana, vii, te rog?
Da, desigur.
- Sper că nașterea va merge bine. - Mi-a părut bine.
Du-te la spital.
- Mario! - Bună.
Cine era bărbatul ăla?
Ăla în costum. Ce căuta aici?
E despre fiul tău?
Vrei să-l vezi pe rahatul ăla?
Vrei să mă fuți?
Vom vedea care pe care.
Cu cât am aici vei muri.
Tu decizi.
Îmi spui ce i-ai zis tipului?
Tu crezi că doar vei dormi?
Nu, Antonio. O supradoză e agonie. O agonie nenorocită.
Mario,
trebuie să te întorci. Acum. Mă auzi?
Mario, te implor. Te rog.
Mario...
Vise plăcute, primare.
E epuizat.
A făcut un efort uriaș să comunice. Dacă erai acolo, ar fi fost mai ușor.
Da, oamenii noi îl supără.
Și cine e bărbatul ăla?
- Care? - Cel care era la Antonio.
A, un notar.
Un notar?
Acum e cu Mercedes. Are nevoie de adeverință că e în toate mințile.
M-a întrebat pe mine, dar eu l-am văzut doar o dată. Ar trebui să...
- Nu e treaba mea. - Nu, cu siguranță.
Dr. Lozano a lăsat o notă că într-o zi fiul lui Antonio a venit furios.
- Da, sună cunoscut. - Deci totul e în regulă.
Dar...
mă îngrijorează bătrânul.
Ar trebui transferat la spital.
Ești aici? S-a născut micul Mario?
Nu, se pare că ne tachinează.
Vrea să rămână înăuntru.
Mi-a părut bine, Mario.
Ana, mostrele lui Antonio sunt gata pentru laborator.
Rezultatele ies mâine-dimineață.
Bine. Mulțumesc, Sofía.
Mercedes are dreptate. Ești dependent de asta.
- Cam așa ceva. Am fugit. - Pup-o pe Julia. Dacă e nevoie de ceva...
Da, îi voi spune...
Am avut o ședință a doua zi
și nu a venit. Era ziua în care...
E ceva ce nu ți-am spus.
L-am ucis.
L-am ucis pe frate-meu.
Avea sub 30 kg și aproape nu mai avea voce.
Mă implora mereu...
să termin odată totul.
Și am făcut-o.
Doza ne-a luat pe sus.
Pe amândoi.
Am crezut mereu că voi fi fericit când se va termina.
Dar nu a fost așa.
Vreau doar să scap de asta.
Noapte bună, primare.
Ce ai făcut?
O să-l omori!
Rojas, oprește-te. Ascultă-mă.
Ascultă-mă, Rojas.
Sunt aproape, jur. Aproape îi am.
Nu mă mai fute, Rojas! Ce dracu' pot face în două zile?
Eu deja...
Uite, m-am săturat de amenințările tale, înțelegi?
Să te fut, lepădătură.
Da, ai auzit bine. Să te fut.
Atunci omoară-ne dracu' și să terminăm cu asta!
Să te fut, nenorocitule!
Dumnezeule!
Fiu de cățea.
Unde te-ai dus, fiu de cățea?
- Rahat! - Te-am prins!
Nu răspunde.
Vrei să ne jucăm? Hai să ne jucăm, la dracu'!
Futu-i!
Oprește mașina, jigodie!
Toño.
Foarte bine. Continuă.
Un pic mai mult.
Continuă...
Hai, împinge tare. Continuă...
Continuă...
Încă puțin. Poți să te odihnești.
Odihnește-te un pic.
Haide, respiră.
Respiră.
Continuă...
Continuă... Încă un pic.
Continuă.
Te descurci bine.
Haide, foarte bine. Continuă.
Încă un pic. Continuă.
Continuă...
Încă o dată...
Respiră adânc.
Haide, iese. Continuă...
S-a născut!
Cum se va chema?
Sergio.
Futu-i! Nu mă atingeți!
Nu mă atingeți, la naiba!
Nu mă atinge, nenorocitule!
La ce dracu' vă uitați? La ce?
Nu mă atingeți. Vin.
Merg singur!
Merg!
Mario.
Da.
Ne-am văzut la azil, dar n-am putut discuta.
A, domnul notar.
Alfredo Matas.
Scuze că te abordez acum,
dar cred că e un moment bun să te contactez personal.
Să mă contactezi?
Pe mine?
Bună dimineața, Enrique.
Ce se întâmplă?
Ce caută ăsta aici?
Avem nevoie de prezența lui.
Vrei să mă înșeli?
Dl Padín se exprima cu greu, dar mesajul lui a fost clar.
Pot atesta că acest document este perfect valabil.
Din cauza situației, dl Padín a sugerat să înregistrez discuția.
Iată stick-ul de memorie cu înregistrarea.
Iar în dosar veți găsi un certificat de capacitate
semnat de Dr. Andrés Lozano Botana,
care atestă că sănătatea dlui Padín nu i-a afectat facultățile mentale.
Din aceste motive, acest testament e valabil.
TESTAMENT DL ANTONIO PADÍN SALGADO
Vom citi testamentul întocmit de mine, notarul,
conform dorinței aprobate în scris de dl Padín, după cum vedeți în film.
„Întocmit în reședința Argentos din acest oraș, la ora 18:26
pe 23 iunie 2018.
În fața mea este Antonio Padín Salgado, cu codul numeric personal 35418971P."
Voi citi acum numai clauzele de fond ale testamentului.
„Mai întâi,
Antonio Padín Salgado își exprimă dorința ca următoarele clauze să fie îndeplinite.
Stabilește ca moștenitor general pe primul născut
al dlui Mario Villas Piñeiro, Asistent Șef la Casa Argentos.
În al doilea rând, le lasă fiilor săi, Antonio și Enrique Padín Hermida,
doar ce li se cuvine prin lege.”
Nu știu dacă aveți întrebări.
Îți jur că n-am știut nimic.
Pot să refuz, nu?
- Fiu de cățea! - Dacă erai moștenitorul, da.
În acest caz, doar fiul tău poate refuza.
Va trebui să-i explici multe fiului tău.
Xepas.
Ți-ai căutat-o cu lumânarea.
Fiu de cățea!
Fiu nenorocit de cățea!
Fără greșeli.
Bine. Pa.
Mi-o sugi, frate.
Nu!
Hei!
Subtitrarea: Luciana Trifu