Parádní.
- Já, nebo pizza? - Vy obě.
Napadlo mě, že o víkendu můžeme do letního kina.
Tenhle víkend nemůžu.
Mám rodinnou sešlost.
Můžu vědět, o co jde?
O rodině moc nemluvíš.
Jo, promiň.
Jde o Slavnost hladových duchů.
To je noc, kdy se můžou vrátit duchové našich předků.
Naši ten svátek v Singapuru zbožňovali, tak ho zkouší i tady s námi.
- Jako Día de los Muertos. - Jo.
Připravíme ohromnou hostinu
a celou noc ji necháme duším předků.
Je to dost čínský, vaříš pro příbuzný, i když jsou po smrti.
Nemohla bych pomoct?
Jsem dobrá kuchařka.
To asi není dobrý nápad.
Promiň.
Pro seznámení s rodinou musím najít vhodnou chvíli.
Chápu. Nemusíš se omlouvat.
Ale chceš mě s ní seznámit, že jo?
- Časem. - Jasně. Jenom…
Řekla jsem jim to o sobě teprve nedávno, nějakou dobu se mnou nemluvili a…
To nic. Našim to taky chvíli trvalo.
Tak jo.
Tam. Dobře.
Sedm, osm, devět, deset.
Máme málo židlí.
A co kuchyňské stoličky?
Myslíš, že duch tvého 87letého otce bude sedět na stoličce?
Fotky.
Jestli je málo židlí, tak postojím.
Nesmysl. Z jídla ve stoje onemocníš.
Ne, ty jsou na zítra, Allie.
Už jdou.
Tak jo.
Vyndáme fotky příbuzných, které zveme na večeři.
Bez fotek není jídlo.
To abychom nemuseli krmit všechny Mollyiny příbuzné.
Dobrá. Prababička Jing.
Tady je teta Fey.
Našla jsem dědečka.
Kdo je tohle?
Vypadá…
Vypadá trochu jako lesba.
Nebuď sprostá.
Ne každý je lesba, Allie.
- Maxine. - Co?
Odkud ji máš?
Byla nalepená na jiný fotce. Kdo je to?
Neměla jsi sestřenici jménem Maxine?
Byla tvá piao ťie.
To budou všichni, že?
Všechny ostatní fotky zpátky do krabice.
Mám zítra něco přinést? Třeba květiny?
Ne, to není potřeba.
Jen žádnou červenou barvu. Duchové tě pak můžou posednout.
A nezabíjej hmyz.
- Může jít o naše předky. - Dobře.
světový mír
Kdo jsi? Jak ses sem dostala?
Promiň! Nevím! Máš moji fotku!
Na té fotce jsi ty?
Jo! Jsem Maxine.
Počkej. Ty tu jsi na slavnost?
Jsi… Jsi mrtvá?
Je to blbý, já vím.
Ale nikdy dřív mě nikdo nepozval.
Pozvala jsi mě ty? Ani tě neznám.
Jsem Allie.
Asi jsi příbuzná mojí mámy, Molly.
Molly?
Ty jsi dcera malý Molly!
Nevzala jsi mi modrou košili? Proč jsou na zemi ty krevetový křupky?
- Máma prý potřebuje pomoct. - Julie, mohla bys klepat?
Proč? Bojíš se, že odhalím tvoji tajnou přítelkyni?
Co? Jak…
Nic neříkej.
Prosím tě. Na rozdíl od tebe umím udržet tajemství.
Našim to neřeknu.
Co je to s ní?
Počkej. Jsem jediná, kdo tě vidí?
Potřebuješ s něčím pomoct? Nestihla jsi něco dokončit?
Ne, jsem tu kvůli oslavám a jídlu.
Když je řeč o jídle…
Tady jsi. Potřebuju, abys mi sjela do obchodu.
Potřebuju vaječný tofu, sójovku a čistič na záchod.
Mami?
Viděla jsi někdy ducha?
Na tohle nemám čas. V obchodě bude narváno.
Prostě jeď, ano?
Budoucnost.
Co je to? To je telefon?
Ty máš v telefonu fotku?
- Kdo je to? - To nic. Nikdo.
V telefonech jsou fotky. Super.
To je tvá tajná přítelkyně?
Možná.
Promiň.
Za co se omlouváš?
Nečekala bych, že potkám někoho z rodiny, kdo je taky lesba!
Co… Jsi taky lesba? Já to věděla!
To je něco. Ví o tom rodina? Můžu ji poznat? Přijde dnes?
Ne. Maya má dnes práci. Nemůže přijít.
A ano, rodina o tom ví.
Ale všichni si na to ještě zvykají.
- Sakra. - Tvá rodina to věděla?
O tobě.
Myslím, že to všichni věděli, ale bylo pro ně snazší předstírat, že ne.
Co naděláš.
Ty jo!
Maxine, počkej!
Hej, musíme zaplatit!
Nekecej, je ze mě dědek?
Má na sobě červenou! Já myslela, že je to jen pověra!
Maxine?
Počkej, ne!
Tohle fakt řve!
Ty kráso!
Maxine! Přestaň!
Pardon.
Tohle nemůžeš!
Proč ne? Je to sranda.
Ten kluk mě naučil psát SMSky, napsala jsem Maye.
Dneska má rozhodně čas.
- Nemůžu uvěřit, že můžeš psát… - Cože?
Čau holka, chtěla bys dnes na večeři?
Jo! Jsem ráda, že jsi na to připravená.
Promiň! Říkala jsi, že má práci.
Netušila jsem, že je to tak velká věc.
Nechápu, proč by ji tvá rodina nemohla poznat.
Protože!
Rodiče slovo „lesba“ ani nechtějí slyšet!
Jak asi zvládnou, když mě s ní uvidí?
A Maya je dokonalá.
Ty to nechápeš! Nejsou připravení.
Já nejsem připravená.
Allie, věř mi. Chápu to.
Ale život je krátký.
Nemůžeš pořád skrývat, kdo jsi.
Co když ze mě nebudou mít radost?
Tak ji můžeš mít alespoň ty.
Díky.
Tak jo.
Mami?
Mohla bych pozvat…
Fakt nemáme dost židlí.
Sedíš mi na strejdovi, Tristane.
Moc se omlouvám.
Maxine, hele…
Tady jsi.
- Co děláš? - Jsou tam moji rodiče.
Tak je pozdrav.
To nemůžu.
Jak to? Proč ne?
Víš, když mi bylo jako tobě, odešla jsem z domova.
Věděla jsem, že nikdy nebudu taková, jakou by si mě přáli mít.
Říkali, že mě svět nebude mít rád,
že budu mít těžký život.
Ano, bylo to těžké, ale…
nebylo to tak, jak si máma myslela.
Měla jsem úžasný život.
Lituju jen pár věcí.
Vždy jsem se chtěla vrátit a našim to říct, ale…
nestihla jsem to.
Vždyť jsi ani nevěděla, kdo jsem. A to jsem příbuzná.
To je mi líto, Maxine.
Ale třeba jim to můžeš říct teď.
Nemůžu. Nejspíš na mě zapomněli.
To nic. Jen jdi.
Já to zvládnu.
Dobrá.
Pojďme jíst.
Tohle je má oblíbená polévka.
Ochutnej tohle.
Tristane, půjč mi misku.
Výborný.
Zapomněla jsem vám říct, že jsem někoho pozvala.
Jmenuje se Maya.
Kamarádka ze školy?
Maya je má přítelkyně.
Chci, abyste se s ní seznámili.
Nevěděla jsem, co vzít, tak mám tohle.
Perfektní.
Ráda tě tu vidím.
Poslouchejte, tohle je Maya, moje přítelkyně.
Díky, že jste mě pozvali do svého krásného domova.
Ráda vás poznávám.
Ahoj, Mayo. Těší mě.
Vítej. Přidej se k nám.
Udělejte jí místo.
Měla přinést květiny?
Prostě jez.
Snad máš hlad.
Nemůžu.
Půjdu s tebou.
Máš ho nejradši. Největší je pro tebe.
…naprosto. To je ono.
Opatrně. Je to pálivé.
- Dej mi svůj talíř. - Tohle vypadá chutně.
To… Pardon, moje chyba.
Mayo, neupejpej se.
Dej si, kolik chceš.
Dobře.
Zkusíš tohle?
Podej mi ša čchao.
Čcha šao.
Zkus tohle, to mám nejradši.
Dobré, že?
Propána.
Překlad titulků: Tomáš Slavík