‫אז את בסדר, נכון? כלומר, חוץ מזה?‬
‫הוא נראה בסדר. יותר טוב משדמיינתי.‬
‫לא כ"כ שונה מהפעם האחרונה שביקרתי.‬
‫קשה לדעת אם הוא סובל מכאב,‬ ‫לפחות כשהוא ישן.‬
‫אבל את עוקבת אחרי זה, כן?‬
‫כי אני חושבת שזו המטרה,‬ ‫שזה יהיה כמה שפחות כואב.‬
‫הטריק הוא, מה שאני מנסה להגיד,‬
‫זה שאני מקווה שנוכל להקל עליו.‬
‫לא לעשות סיפור משום דבר.‬
‫אם לא נסכים,‬ ‫נדבר על זה בלי להתעצבן או לצעוק,‬
‫או כל דבר שיצער אותו.‬
‫נתמודד עם זה כמו נשים בוגרות,‬ ‫בהתאם לגילנו.‬
‫אני לא רואה סיבה לא להסכים לזה.‬
‫בסופו של יום,‬ ‫האמת הקשה היא שהוא גוסס.‬
‫אף אחת מאיתנו לא תוכל למנוע את זה.‬
‫אני לא מנסה להיות קרה,‬ ‫המטרה היא להיות שם בשבילו,‬
‫להיות כאן.‬
‫דברים מהעבר לא חשובים, לא עכשיו.‬
‫אם יש דברים שצריך לפתור, אפשר לחכות.‬ ‫אני מקווה שאת מסכימה.‬
‫אני נסערת. אני יודעת שגם את.‬ ‫כולנו. זה קשה. זה מבאס.‬
‫בואי לא נחריף את המצב.‬
‫ראיתי...‬
‫ראיתי שההוראה לא להחיות‬ ‫לא נחתמה כמו שביקשתי.‬
‫כמה פעמים. אני מבינה. זה לא כזה פשוט.‬
‫טוב, האמת שזה היה פשוט.‬ ‫עכשיו זה יותר קשה. אני לא עושה מזה עניין.‬
‫זה פשוט יותר קשה‬ ‫עכשיו שהוא לא הולך לרופאים.‬
‫עליי לבדוק איך להביא את ד"ר סנדרס‬ ‫שיהיה עד לחתימה.‬
‫וזה היה הרבה יותר פשוט‬ ‫כשהיית לוקחת אותו לשם.‬
‫ואני לא יודעת כמה זמן יש לי. לו.‬
‫זה חשוב.‬
‫זה ממש חשוב.‬
‫הוא פקח את העיניים לזמן מה.‬
‫זה היה נחמד. הוא יודע שאנחנו כאן.‬
‫ראיתי שזה שימח אותו.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני מבטיחה שאני לא אתנהג ככה על הזמן.‬
‫אני לא אבכה כל הזמן. רק עכשיו.‬
‫מוזר להיות רחוקה ממירבלה ומדייוויד.‬
‫זה חלק מהעניין.‬
‫זו הפעם הראשונה שלי.‬ ‫-יכולת להביא אותם.‬
‫לא, זה טוב שהם לא כאן.‬
‫הם בסדר.‬
‫אני מעדיפה שיזכרו את הביקור האחרון.‬
‫הוא היה יותר טוב. לכן זה כואב יותר עכשיו.‬
‫הוא עדיין היה חולה, כמובן,‬ ‫אבל הוא עדיין היה שם,‬
‫כל כך נוכח.‬
‫לא חשבתי שזה יגיע למצב הזה,‬ ‫בכזו פתאומיות.‬
‫כנראה שראיתי יותר מדי סרטים,‬ ‫במיוחד אלה שנועדו לילדים.‬
‫עם מירבלה בשנים האחרונות,‬ ‫הכול כל כך נחמד, שטוף אור.‬
‫אפילו אם הם נעשים כבדים,‬
‫יש יופי ובהירות בכול.‬
‫זה מרגיש ממש אמיתי.‬
‫אני מקשקשת. סליחה. זה הג'ט לג.‬
‫אני נהיית עוד יותר רגשנית בטיסות.‬
‫בכל אופן...‬
‫זה נחמד שזה אנחנו, רק אנחנו.‬
‫ככה זה צריך להיות. כמו שהוא היה רוצה.‬
‫הפרעתי למשהו. אני מצטערת.‬
‫מה שלומך, רייצ'ל? אני מרגישה‬ ‫שלא דיברנו מאז חג ההודיה.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫אני לא יודעת מה אתן רוצות שאני אגיד.‬ ‫אני בסדר. זהו זה.‬
‫טוב, היא בהחלט מסטולה.‬ ‫כל הבית מריח מוויד.‬
‫ברור שאני מסטולה. מסטולה בטירוף.‬
‫דבר ראשון על הבוקר, אני מגלגלת ג'וינט,‬
‫ואז מעשנת עוד לפחות שלושה במהלך היום.‬
‫יודעת למה? כי זה מה שמניע אותי.‬ ‫-לא אכפת לי שאת מעשנת וויד.‬
‫זה לא בסדר לעשן בבית כשמישהו חולה.‬
‫לאבא לא אכפת.‬
‫עישנתי לידו כל הזמן הזה,‬ ‫ואף פעם לא הייתה לו בעיה.‬
‫למעשה, הוא אוהב את הריח.‬ ‫אמר לי יותר מכמה פעמים.‬
‫זה העשן. לא הריח. האיש גוסס. צאי החוצה.‬
‫לעזאזל, לקח לך חמש דקות.‬
‫חמש דקות, נכון? להתערב בחרא שלי.‬
‫לפני שנייה זה היה, "בואו נסתדר".‬
‫כן. בואו נירגע.‬ ‫אין סיבה שזה יהפוך לבעיה.‬
‫ושהיא תיקח את הוויד המחורבן ותעשן בחוץ.‬
‫וויד מחורבן? בחייך. לא, אני קונה איכות.‬
‫לא את החרא שאת היית מעשנת כל היום.‬
‫חושבת ששכחתי?‬ ‫-זה היה בתיכון.‬
‫די התבגרתי מאז, בניגוד לאחרות.‬
‫מבוגרת, עדיין כלבה.‬ ‫-רייצ'ל, קייטי, לא. בואו נפסיק.‬
‫תראו.‬
‫היי. ניסית למצוא אותנו?‬
‫בבקשה. בוא, שב.‬
‫אני מצטערת, אנחנו...‬ ‫-לא. אין צורך להתנצל.‬
‫אני מבין שזה מצב מלחיץ.‬
‫זה טבעי. זו תקופה קשה.‬
‫בזמן שהשותפה שלי מירבלה‬ ‫נמצאת בחדר עם אבא שלכן,‬
‫קיוויתי לעדכן אתכן במצב הנוכחי.‬
‫מירבלה?‬
‫זה השם של הבת שלי.‬
‫וואו.‬ ‫-באמת? זה שם יפהפה.‬
‫היא בת שלוש.‬ ‫-זה נחמד.‬
‫זה גם מאוד נחמד שכולכן כאן בזמן שכזה.‬
‫זה לא תמיד ככה.‬
‫דברים קורים במשפחות.‬
‫לפעמים אנשים‬ ‫לא יכולים להגיע מסיבות רפואיות.‬
‫לפעמים זה פשוט דברים אחרים.‬
‫אני מבין שאשתו נפטרה לפני שנים.‬
‫הוא היה נשוי פעמיים.‬
‫כן, היא נפטרה.‬
‫סרטן השד לפני 20 שנה בערך, נכון?‬
‫צר לי לשמוע.‬ ‫אני לא יודע איך היה התהליך,‬
‫אבל אני חושב שזה יעזור‬ ‫כדי להבין את התהליך כאן‬
‫עכשיו כשאבא שלכן כבר לא אוכל או שותה.‬
‫אני, או מירבלה, או שנינו, אם אפשר,‬
‫נהיה כאן כל בוקר בערך בזמן הזה,‬
‫אבל יהיה לכן את המספר שלי.‬
‫אעשה כמיטב יכולתי לענות על שאלות‬ ‫או לבוא לכאן אם צריך.‬
‫תתקשרו אלינו כשתגיע שעתו.‬
‫אנחנו יכולים להכריז על המוות,‬ ‫אלא אם יש סיבה רפואית‬
‫שתביא אותו לבית החולים.‬
‫אני מצטערת. זה ממש מוזר שזה השם שלה.‬
‫הבת שלי עולה לי בראש כשאתה מדבר עליה.‬
‫בבקשה, תמשיך. סליחה.‬
‫אז אלה חדשות טובות‬ ‫שאבא שלכן מגיב היטב לטיפול בכאב.‬
‫הסרטן שלו מתקדם מאוד, וכשכואב לנו,‬
‫הגוף שלנו מנסה להילחם בזה באופן טבעי,‬ ‫אפילו אם זה מכאיב לנו עוד יותר.‬
‫יכול להיות שההקלה שהוא מרגיש‬ ‫תזרז את התהליך בצורה אורגנית.‬
‫זה באמת ההבדל הגדול‬ ‫בין הוספיס לטיפול בבית החולים,‬
‫שמטרתו להאריך את החיים.‬
‫המטרה שלנו היא תמיד כמה שפחות כאב.‬
‫אבל דבר נוסף הוא,‬
‫לא רק הגוף שלנו משפיע‬ ‫על משך הזמן של תהליך הפטירה.‬
‫אין לי מידע מדעי,‬
‫אבל ב-12 השנים שעבדתי בהוספיס,‬
‫התבהר לי מאוד שלראש‬
‫יש חשיבות גבוהה בדיוק כמו לגוף.‬
‫ושם תוכלו לעזור,‬
‫במקרה שהוא ממשיך להיאחז,‬ ‫לא רוצה לעזוב מפחד.‬
‫תוכלו לעזור בכך שתיידעו אותו,‬ ‫שתרגיעו אותו,‬
‫שזה בסדר.‬
‫לראש אין את היכולת לרפא או לשנות את המחלה,‬
‫לא בשלב הזה,‬ ‫אבל אם הוא ידע שהוא יהיה בסדר,‬
‫שכולכן תהיו בסדר,‬
‫זה יכול להיות משמעותי מאוד.‬
‫סליחה. אנג'ל, נכון?‬
‫אנג'ל, זה חתיכת שם בהתחשב במקצוע.‬
‫רציתי לשאול אותך,‬
‫אבא שלי היה אמור לחתום על טופס‬ ‫הנחיות רפואיות מקדימות, איסור על החייאה.‬
‫אבל מסיבה כלשהי, זה לא קרה‬ ‫בזמן שהוא עדיין הלך לרופאים שלו.‬
‫אבל זה עדיין חשוב לו,‬
‫ולכן רציתי לדעת כמה זמן יש לו.‬
‫אני מבינה. זו לא משוואה מתמטית.‬
‫הוא לא היה ברור.‬
‫נשמע שזה יכול לקרות בכל רגע,‬ ‫או שזה יכול להימשך כמה ימים, אולי יותר.‬
‫אתה צריך לראות אותו. זה לא נראה טוב.‬ ‫ראיתי אותו לפני חודש,‬
‫אבל זה נראה כמו שנים עם איך שהוא נראה.‬
‫התוכנית היא, לפחות כרגע, שאני אשאר כאן.‬
‫כולנו נשגיח בתורות.‬
‫נהיה יחד כשזה יקרה.‬
‫אני בטוחה שאם אני אלך,‬ ‫ברגע שאהיה רחוקה מכדי לחזור‬
‫אז זה יקרה, נכון?‬
‫שמעת את זה?‬
‫זאת כריסטינה שרה לו בחדר שלו עכשיו.‬
‫לא יודעת. רק נקווה שזה לא הגרייטפול דד.‬
‫זה יהרוג אותו מיד.‬ ‫הוא שנא את המוזיקה הזאת בדיוק כמוני.‬
‫היא בסדר. היא בטוב.‬ ‫לפחות למראית עין, כמו תמיד.‬
‫אני מקווה שהשירה לא תימשך יותר מדי.‬ ‫זה יכול להרוג אותי.‬
‫היא...‬
‫היא בדיוק מי שהיא תמיד הייתה.‬
‫ביקשתי ממנה לעשות דבר אחד,‬ ‫להחתים את איסור ההחייאה,‬
‫ועכשיו זה הרבה יותר מורכב.‬
‫קיוויתי שהבחור מההוספיס יוכל לעזור,‬ ‫אבל נראה שאני אצטרך‬
‫להביא רופא לבית ולתזמן את זה שוב, איכשהו,‬
‫למתי שהוא יהיה ער וצלול.‬
‫היא יצאה.‬
‫ביקשתי ממנה להפסיק לעשן בבית,‬ ‫והיא התעצבנה.‬
‫היא לא יכולה לחכות שהוא ימות‬ ‫והדירה תהיה שלה.‬
‫לא מעניין אותי מה היא תעשה כאן אחר כך.‬
‫זאת לא האחריות שלי.‬
‫מה את עושה?‬ ‫את יודעת שאת לא יכולה לעשות את זה פה.‬
‫ויקטור!‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬ ‫אתה מבאס לי את כל הקטע.‬
‫את לא אמורה לעשות את החרא הזה כאן.‬
‫זאת הבעיה.‬
‫החרא הזה חוקי עכשיו.‬
‫אתה תקוע בשנות ה-90?‬ ‫מתי עישנת בפעם האחרונה?‬
‫בחייך.‬
‫אני מעשן כל לילה,‬
‫אבל כשאני בבית, בתוך הדירה שלי.‬
‫את יודעת איך זה כאן.‬
‫האנשים האלה מתחרפנים‬ ‫כשמישהו מעשן כאן סיגריה.‬
‫הם ביקשו ממני להתקשר למשטרה. זה מטורף.‬
‫למה את לא בפנים,‬
‫איפה שאני אוכל רק להתקשר עם תלונה,‬ ‫ותוכלי להגיד לי ללכת להזדיין?‬
‫בסדר...‬
‫אחרונה.‬
‫אתה יודע, זאת אחותי הכלבה.‬
‫היא מנסה להגיד לי‬ ‫שהעשן הורג את אבא שלנו.‬
‫מה שלום ויני?‬
‫הוא פאקינג גוסס,‬ ‫אבל לא בגלל עשן הוויד שלי.‬
‫היא סתם...‬
‫תמיד יש משהו.‬
‫ועכשיו אני פה בחוץ בגללה,‬ ‫מנסה להירגע, ואתה צועק עליי.‬
‫עם כל הכבוד, אני מתה עליך.‬
‫אבל אתה צריך לצעוק עליה, לא עליי.‬
‫אני...‬
‫אני רק מנסה לשמור על איזון, מבין אותי?‬
‫היי. רוצה להיכנס ולהצטרף אלינו?‬
‫האחות עומדת להגיע,‬
‫ונוכל לשבת סביבו לפני שהיא תגיע.‬
‫נוכל לשיר לו.‬
‫או שאת רוצה להיות איתו לבד. זה גם בסדר.‬
‫הוא ישן אבל הוא נראה ממש שליו.‬
‫את בטוחה?‬
‫בסדר. טוב, אם תשני את דעתך.‬
‫אני ממש לא רוצה שתרגישי שפלשנו למרחב שלך.‬
‫כריסטינה?‬
‫כריסטינה.‬
‫כן?‬
‫זה מה שיש כאן.‬
‫לא שקית תפוחים אחת, שלוש שקיות.‬
‫ואת יודעת מה? כולם נראים ישנים.‬
‫הם התרככו, וזהו. ברצינות, תראי בעצמך.‬
‫שלוש שקיות תפוחים,‬
‫כמה רטבים מאלוהים יודע מתי, וזהו.‬
‫ברצינות, בת כמה היא?‬
‫אני יכולה לצאת לעשות קניות.‬
‫לא, אני אלך, אבל זאת לא הנקודה.‬
‫דמיאן בן תשע,‬ ‫והוא דואג לעצמו יותר טוב מזה.‬
‫מהרגע שאבא לא היה כשיר,‬ ‫זה כל מה שהיא קנתה.‬
‫וזה רק מהשבועות האחרונים.‬
‫מה לעזאזל יהיה איתה אחר כך?‬
‫אני אגיד לך מה בטוח, אלה לא יהיו אנחנו.‬
‫את גרה בצד השני של המדינה‬ ‫ויש לך משפחה לדאוג לה.‬
‫ולי יש מספיק על הראש. יותר ממספיק.‬
‫היא כל כך דפוקה.‬ ‫אבל זה לא יכול להפוך לבעיה שלי.‬
‫היא יצאה לקניות.‬
‫כן, גם היא נשארת כאן.‬
‫אנחנו משגיחות עליו בתורות. יש איתו אחות.‬
‫היא באה לארבע שעות כל יום בערך בזמן הזה.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא אין לי ניחוש כמה זמן.‬
‫לאף אחד אין. אני לא רוצה לנחש, אבל‬
‫אני חושבת שאני אחזור הביתה בקרוב.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה בסדר. תודה.‬
‫רק רציתי לשמוע מה המצב אצלכם.‬ ‫אתם עושים חיים?‬
‫נראה אם הם יחזרו לקאדים ג'ק.‬
‫- נטס נגד סאנס -‬
‫- פליקנס נגד סיקסרס‬ ‫ניקס נגד סלטיקס -‬
‫- ג'טס -‬
‫הנה ג'ק.‬
‫תלוי באוויר‬
‫ומבצע עבירת תוקף.‬
‫עבירה אישית על ג'ק.‬
‫והסיבה שהם עצרו אותו, אריק,‬ ‫מהלך פריצה נחמד,‬
‫אבל שים לב לזרוע הפנימית או השמאלית.‬ ‫שריקה נכונה.‬
‫הוא מפנה מקום...‬
‫אני מתגעגעת אליך. מתגעגעת אל שניכם כל כך.‬
‫עוד לא עבר יום,‬ ‫ואני רק חושבת על לחזור לשניכם.‬
‫זה כבר לא הבית שלי.‬
‫יש לי כזה מזל. אין לך מושג. סמוך עליי...‬
‫החמישייה שהתחילה את המשחק.‬
‫עם דקר בחוץ שמתמודד עם תסמיני זעזוע מוח.‬
‫זאת היא?‬
‫כן?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫המלאכית שלי.‬
‫כן. כן, זאת אני. זאת אמא.‬
‫שלום, מירבלה המתוקה והיפה שלי.‬
‫התגעגעת אליי?‬
‫שמעתי שאת עושה חיים משוגעים עם אבא.‬
‫לא, אני בוכה כי אני כל כך שמחה‬ ‫לשמוע את הקול שלך.‬
‫אמא לא עצובה, היא...‬
‫היא שמחה כי היא אוהבת אותך‬
‫ולא יכולה לחכות לראות אותך.‬
‫מירבלה, את יודעת מה?‬
‫פגשתי אישה היום.‬
‫היא עוזרת לאנשים.‬
‫היא כמו רופאה.‬
‫טוב, היא רופאה.‬
‫ונחשי איך קוראים לה.‬
‫איך הוא נראה?‬
‫הוא עדיין ישן.‬ ‫יש לנו עוד חצי שעה עם האחות.‬
‫אלסואן? אלז'ואן? אליז'ן. היא נחמדה.‬
‫שנאכיל אותה? יש מספיק.‬ ‫-אני יכולה לשאול.‬
‫אולי. כן. היא בטח רוצה להגיע הביתה.‬ ‫מי יודע כמה זמן נסיעה יש לה.‬
‫אבל כן, נראה לי שנציע לה.‬
‫זה יעזור אם היא לא תשנא אותנו.‬
‫ומה איתה?‬
‫אני לא רוצה להפריע לפרטיות שלה.‬
‫אני אודיע לה שיש אוכל והיא מוזמנת.‬
‫כן, הכנתי לה אוכל.‬ ‫את יכולה להגיד לה את זה.‬
‫הכנתי לה אוכל אם היא רוצה.‬
‫תגידי לאחות ואז תגידי לה.‬
‫כל דבר ירוק. אין לי מושג למה.‬ ‫אם זה ירוק, היא לא תאכל.‬
‫שקלנו ברצינות לצבוע את האוכל שלה,‬ ‫עם קצת צבע מאכל.‬
‫ברצינות. כלומר, היא לא תדע‬ ‫אם מלפפון הוא סגול.‬
‫אולי זה יבלבל אותה כשהיא תגדל.‬
‫טוב, תהיי בטוחה בזה.‬ ‫זה לא יהיה הדבר היחיד.‬
‫הרבה דברים מבלבלים אותם כשהם גדלים.‬
‫המצב השתפר קצת?‬
‫עם טרייסי?‬
‫זה יחסי. למה את מתכוונת ב"השתפר"?‬
‫היא מדברת איתנו? כן.‬
‫היא נערה מתבגרת חצופה וחרטטנית רוב הזמן,‬
‫ומתייחסת אלינו, אליי במיוחד, כמו לאויב‬
‫שתפקידו היחיד כהורה‬ ‫הוא למנוע ממנה לעשות מה שהיא רוצה?‬
‫כן.‬
‫אני לא...‬
‫בואי לא, בסדר?‬
‫מה דעתך על האוכל?‬
‫מה אמרת?‬ ‫-האוכל שהכנתי, טעים לך?‬
‫כן, אהבתי את האוכל שהכנת.‬
‫תודה שהכנת את האוכל שהכנת.‬
‫האוכל שהכנת טעים.‬
‫אני באמצע הימור. אני בקבוצה הסופית.‬
‫בגלל זה אני בטלפון. אני עובדת.‬
‫כלומר, את צופה במשחק שהימרת עליו?‬
‫כן. הימרתי על 413,‬ ‫אז 10 דולר כדי להרוויח 270.‬
‫את חושבת שצפייה תשנה את התוצאה?‬
‫תודה על ארוחת הערב.‬
‫תראי, היא אפילו לא תשטוף כלים.‬
‫הסתובבתי.‬
‫מצחיק.‬
‫החולצה שלך.‬
‫כן. מצאתי אותה באחת הקופסאות בחדר שלנו.‬
‫אני צריכה לעבור עליהן,‬ ‫לקחת מה שאני רוצה‬
‫ולהיפטר מהשאר, אבל...‬
‫כן, שמחתי למצוא אותה.‬
‫את עדיין אוהבת אותם.‬ ‫את לא הולכת להופעות, נכון?‬
‫ידוע שאני מסוגלת לנהוג כמה שעות אם צריך.‬
‫ג'ון מאייר?‬
‫בטח.‬
‫בטח. זו משפחה.‬ ‫למה את לא ישנה? היית איתו עד ארבע.‬
‫אני לא יכולה לישון‬ ‫כשהם צריכים להגיע לביה"ס.‬
‫סימסתי לשלושתם. ג'יי יותר גרוע מהילדים.‬
‫אבל הוא הביא אותם לשם, אז זה משהו.‬
‫טרייסי דילגה על ארוחת הבוקר, כמובן.‬
‫ישנתי קצת קודם. אני אשלים עוד קצת אחר כך.‬
‫את יודעת שהיא לא עשתה משמרת, נכון?‬
‫מי?‬
‫אה, כן.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כדאי שאחזור להיות איתו.‬
‫אני רק אקח מים.‬ ‫-זה לא מוזר בעינייך?‬
‫בשנייה שאנחנו כאן,‬ ‫היא לוקחת צעד אחורה מאחריות?‬
‫הקפה עדיין חם.‬
‫תודה.‬
‫אני עובדת על ההספד שלו.‬ ‫יהיה טוב אם תוכלי לקרוא כשתוכלי.‬
‫כן, אני מבינה את זה.‬
‫אבל אם הוא לא יכול,‬ ‫צריך שמישהו יבוא לאשר את החתימה שלו.‬
‫זה חשוב לו מאוד.‬
‫אני מבינה, כן, אבל זה המצב,‬ ‫ועכשיו הוא חולה מכדי לצאת מהבית.‬
‫הוא יכול למות בכל רגע,‬ ‫אז באמת, אני רק צריכה פתרון.‬
‫כן, בבקשה. אני אחכה.‬
‫אלה אנג'ל ומירבלה.‬ ‫-כן, אני אפתח.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן, בסדר. בואו נעיף מבט.‬
‫גיליתי שכשמקשיבים לזה, המצב משתפר.‬
‫היי.‬
‫בוקר.‬
‫רייצ'ל, נכון?‬
‫רוצה להתלבש ולהצטרף אלינו?‬ ‫אנג'ל בדיוק עדכן אותנו בהערכת מצב.‬
‫בטח.‬
‫רוצה קפה?‬
‫אז כן.‬
‫אמרתי לאחיות שלך שווינסנט נראה לי‬
‫במצב הרבה יותר מתקדם מאז אתמול.‬
‫אני לא רוצה לרמוז‬ ‫שאני יודע מתי הוא ילך לעולמו.‬
‫הייתי אומר שהניחושים שלי‬ ‫היו מוטעים ונכונים באותה המידה,‬
‫וראיתי כמה אנשים במצב דומה לזה של אביכם‬
‫שהחזיקו מעמד הרבה יותר זמן משחשבתי.‬
‫אני רק אומר, תכינו את עצמכן בבקשה,‬
‫במיוחד לכך שהוא יהיה עוד פחות צלול.‬
‫הצלחתן לנהל שיחות כלשהן לאחרונה?‬
‫כן. כלומר, קצרות.‬
‫יש רגעים שהוא אומר כמה מילים בתשובה למשהו.‬
‫הוא חשב שאני לא מי שאני,‬ ‫או ביקש משהו לא הגיוני.‬
‫נראה שהוא עדיין חושב‬ ‫שיש לו עבודה או דדליין כלשהו.‬
‫עבודה זה קטע רציני.‬
‫אפילו אם העבודה הייתה מעפנה,‬
‫והוא חיכה בציפייה ליום שיצא לפנסיה.‬
‫בכל זאת, יכול להיות שזה משהו מוכר‬ ‫שהוא זקוק לו כרגע.‬
‫אני מקווה שכולכן, אם תרצו,‬
‫תיקחו כל הזדמנות לומר‬ ‫דברים שצריכים להיאמר לתחושתכן.‬
‫אם תרצו.‬
‫עכשיו זה הזמן.‬
‫טופס איסור ההחייאה.‬ ‫-כן.‬
‫קשה להביא לכאן מישהו,‬
‫ועכשיו עם מה שאמרת,‬ ‫זה מרגיש עוד יותר בלתי אפשרי.‬
‫כן. אני מבין שזה ממש חשוב לך.‬
‫עבורו.‬
‫אני יודעת מה קורה. מה יכול לקרות בלי טופס.‬
‫צוות חירום שבר את הצלעות‬ ‫של אמא של חברתי,‬
‫כמעט את כולן,‬
‫בניסיון להחיות אותה אחרי שנפטרה בשלווה.‬
‫המסכנה הייתה צמח‬ ‫עוד שלושה שבועות נוספים.‬
‫שבורה וחבולה לחלוטין.‬
‫וזה לא משהו שאבא שלי רוצה.‬ ‫כשהוא ימות, צריך לאפשר לו ללכת.‬
‫אתה מבין את זה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫לפעמים...‬
‫לפעמים אנשים‬ ‫לא מתקשרים למוקד החירום מיד‬
‫כשהם מאמינים שיקירם נפטר.‬
‫לפעמים, הם לא לגמרי בטוחים,‬
‫וזה יכול לעכב את השיחה הזאת לזמן מה.‬
‫נכון.‬
‫כן, אבל מה יקרה אם הוא פתאום‬ ‫יצטרך ללכת לבית החולים?‬
‫אני מאמין בתוקף בהנחיות איסור החייאה.‬
‫אני פשוט לא יכול לחתום עליהן.‬
‫כן?‬ ‫-זה המצב.‬
‫את לא רוצה להיכנס לחדר שלו.‬
‫בטח, הייתי שם עד ארבע בבוקר,‬ ‫וכריסטינה נמצאת שם מאז.‬
‫העזרה תתקבל בברכה.‬ ‫כל אחד מתמודד עם המוות בדרך שלו.‬
‫אני לא אגיד לך מה לעשות. זה בינך לבינו‬
‫ואיך שאת רוצה לנהל את חייך.‬
‫אבל אני כן אבקש ממך‬ ‫לא להתנהג כמו נערה מתבגרת‬
‫ולהתגנב לשירותים כדי לעשן.‬
‫זו לא התגנבות. כל הבית מסריח מזה.‬
‫אני לא מבקשת את זה בשבילו,‬ ‫אפילו שהוא לא יכול לדבר.‬
‫אני מבקשת בשבילי.‬
‫אני מבקשת ממך לכבד אותי ואת הבקשה שלי,‬
‫כל עוד הוא חי ואני כאן,‬ ‫תעשני בחוץ. זה הכול.‬
‫אחר כך, זה יהיה הבית שלך.‬ ‫השם שלך על החוזה.‬
‫תוכלי לעשות מה שאת רוצה. אני אשתוק.‬
‫רוצה רק תפוחים רקובים במקרר? לא ענייני.‬
‫רוצה להפיל ראשים‬ ‫כל היום וכל הלילה? לא ענייני.‬
‫אבל בינתיים, בכל פעם שתצאי החוצה לעשן,‬
‫תחשבי, "אני מכבדת את קייטי",‬
‫ואני אדע שאת מכבדת אותי, בסדר?‬
‫בטח.‬
‫אני לא רוצה לשמוע, ויקטור. אין לי מצב רוח.‬
‫רייצ'ל...‬ ‫-אני אוהבת אותך, ויקטור, אבל תזדיין מפה.‬
‫תתקשר למי שאתה רוצה,‬ ‫תעשה מה שאתה רוצה.‬
‫אני לא שמה זין. אני רק יודעת שזה חוקי.‬
‫נכון מאוד.‬
‫תזדיין מפה עם הבולשיט הזה.‬
‫מה שלומך? הכול טוב?‬
‫את יודעת, מנסה לשרוד.‬
‫כן, אני באמת יודעת.‬
‫אני יודעת בהחלט, אחי.‬
‫הייתי מציעה לך לשבת, אבל אתה עם הקטנים.‬
‫הכול טוב.‬
‫הם ישבו כאן בקרוב. אל תדאג.‬
‫ידליקו אחד שמן משלהם, אה?‬
‫אין ספק.‬ ‫-כן.‬
‫אין ספק.‬
‫ילדים מחורבנים.‬
‫יצאתי, חשבתי לשאוף קצת אוויר.‬
‫קל לשכוח שהעולם החיצון קיים, נכון?‬
‫טוב לצאת ולנשום.‬
‫לא ישבתי כאן הרבה זמן, כנראה שנים,‬
‫אבל זה נחמד. שכחתי מזה.‬
‫אני זוכרת שהייתי יוצאת‬ ‫לפסק זמן ופשוט יושבת כאן.‬
‫אני זוכרת שהייתי צריכה את זה.‬
‫זה מוזר, הדברים שאנחנו שוכחות,‬ ‫הדברים שמועילים לנו,‬
‫כמו לצאת החוצה להפסקה לרגע.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני יודעת שזה בטח לא קל‬
‫שאני וקייטי פלשנו למרחב שלך ככה.‬
‫זה לא המרחב שלי.‬
‫לא. טוב, זה כן. כלומר, של אבא ושלך,‬
‫אבל את יודעת, בקרוב זה יהיה שלך.‬
‫אני מתכננת לקחת את הדברים מאחסון,‬
‫לאשפה או איתי הביתה.‬
‫סליחה שהשארתי דברים שם כל הזמן הזה.‬
‫אני לא אשאיר לך אותם.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אם זה לא בחדר שלי, זה לא ענייני.‬
‫טוב, לי אכפת.‬ ‫ואני רק אומרת שאין סיבה שזה יישאר שם.‬
‫יש לי הרבה מקום.‬
‫יותר מדי מקום.‬
‫אני מניחה שמספיק לעוד ילד בבוא העת.‬
‫אבל מירבלה היא מספיק עבודה גם ככה.‬
‫קשה לדמיין שניים,‬ ‫אבל אומרים שזה נעשה קל יותר.‬
‫לפחות זה מה שאומרים.‬
‫אני יודעת שדיוויד מוכן.‬
‫מה איתך?‬
‫מה איתי?‬
‫ילדים.‬
‫את רוצה ילדים?‬
‫אני מצטערת, אבל את משוגעת.‬ ‫בלי להעליב, פשוט די מטורפת.‬
‫אני?‬
‫מה זאת אומרת, "משוגעת"?‬
‫איך? באיזה מובן?‬
‫לא יודעת. אולי זה כל הפיטריות והחרא שלקחת.‬
‫"גרייטפול דד" המזוינים. זה חרא מטורף.‬
‫כן.‬
‫כן, נכון.‬
‫את יודעת...‬
‫את יודעת, זה לא באמת ככה.‬
‫בטח לאנשים מסוימים, אבל...‬
‫זה אף פעם לא היה העיקר מבחינתי.‬
‫טוב, אני סתם צוחקת.‬ ‫אני מסטולה. זה הכול. שכחי מזה.‬
‫לא, אני לא חושבת על להביא ילדים.‬
‫זה בסדר. סמכי עליי, שמעתי את זה הרבה בעבר.‬
‫לאנשים יש תמונה בראש שלי ערומה בבוץ‬
‫וכל הוודסטוק הזה, אבל האמת היא שההופעות,‬
‫זו רק קבוצה של אנשים שדואגים זה לזה.‬
‫זה הכול.‬
‫כולם‬
‫מחוברים על ידי אהבה אחת למוזיקה,‬
‫שמאפשרת להם להתחבר ולהזדהות ולאהוב.‬
‫זה לאנשים שלא מצאו את זה בשום מקום אחר,‬
‫לא קיבלו את זה, ונאלצו למצוא את זה בעצמם.‬
‫כן. לפחות חלק, לא כולם.‬
‫כדאי שאני אלך קצת.‬
‫אני אקנה אוכל.‬
‫אתה רוצה משהו ספציפי, משהו מסוים?‬
‫לא, אני בסדר. תודה.‬
‫בסדר. נתראה בקרוב.‬
‫כן.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫קיבלתי את המספר שלך‬ ‫מהמשרד של ד"ר רוברט סנדרס‬
‫כמקום פוטנציאלי שיכול לעשות ביקור בית.‬
‫טוב, אבא שלי חולה מאוד.‬
‫הוא גוסס.‬
‫תודה. כן.‬
‫והוא רוצה לחתום על הוראה לא להחיות,‬
‫אבל הוא חולה מכדי להגיע.‬
‫כן, הוא בהכרה.‬
‫כלומר, לא כל הזמן.‬ ‫הוא בטיפול הוספיס בית.‬
‫אתה חושב שהרופא...‬ ‫-קייטי?‬
‫הנשימה שלו נעשתה ממש מוזרה. משהו קורה.‬
‫אבא?‬
‫רייצ'ל, כדאי שתבואי.‬ ‫-אבא, אם אתה שומע...‬
‫הנשימה שלו, משהו לא בסדר.‬ ‫-אבא?‬
‫אני לא מקבלת... אין... הוא לא מגיב.‬
‫כדאי שנתקשר למוקד החירום.‬
‫לא.‬ ‫-כדאי.‬
‫לא. נראה לי שכדאי להתקשר לאנג'ל.‬ ‫-טוב.‬
‫הוא בסדר.‬ ‫-הוא בסדר.‬
‫הוא בסדר.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫כן, זה היה מטורף.‬
‫חשבתי...‬
‫כן.‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אני כן יודעת שהמניאק הזה חזק.‬ ‫הוא לא ילך עד שהוא יהיה מוכן.‬
‫אז את חוגגת?‬ ‫-ברור.‬
‫ידעתי שתהיה סיבה לקנות יין.‬ ‫לא ידעתי שזה יהיה בשביל לחגוג את החיים.‬
‫אבל, היי. אני מוזגת לך.‬
‫מעט. אנג'ל אמר שהוא יגיע בקרוב.‬
‫לא כדאי שנחגוג כשהוא יגיע.‬
‫זה לא יראה טוב.‬
‫אנג'ל.‬
‫יותר כמו מלאך המוות.‬
‫פשוט תשתי.‬
‫לחיי אבא.‬
‫הבנת מה הוא אמר אז, נכון? אנג'ל?‬
‫לא להתקשר אליו או לאף אחד אחר‬ ‫עד שאבא מת בוודאות.‬
‫לוודא שהוא לא נושם ולחכות עוד קצת.‬
‫כדאי שאני אחזור לחדר שלו לוודא שהכול יציב.‬
‫מלאך המוות יבוא ויקטוף אותו מכאן.‬
‫לכי.‬
‫עמוק בפנים, מגלגל אותו עם היד הימנית.‬
‫והמהלך הזה, ה...‬
‫משחקים עם...‬ ‫-אל תעשי את זה. תפסיקי.‬
‫אני צריכה לראות את שניהם. הימרתי על שניהם.‬
‫לא משנה. תצפי באחד מהם.‬ ‫מעצבן בטירוף שאת מעבירה הלוך חזור.‬
‫תבחרי בזה שחשוב יותר ותישארי איתו.‬
‫אני לא יודע מה קורה באף אחד מהם.‬
‫זה רק הלוך ושוב.‬
‫נכון?‬
‫...שליטה. עבודה טובה של נייג'ל הייז.‬ ‫-תודה.‬
‫מקבל שליטה נוספת.‬ ‫איך עושים את זה? מוותרים על הגוף.‬
‫גאסר עושה את זה שם.‬
‫אנחנו צריכים לצאת החוצה לעשן את זה.‬
‫...ילך לכיוון השני.‬
‫הייתה בקשה.‬
‫אנחנו צופים במשחק.‬
‫מצטערת, זה לא שווה את זה.‬
‫זו לא בעיה. זו העבודה שלי.‬
‫אני שמח שהתקשרת‬ ‫כשהייתי קרוב מספיק לבוא מהר.‬
‫עוד חצי שעה והייתי בדרך לקווינס.‬
‫טוב, ברור שאנחנו שמחות שהוא עדיין איתנו,‬
‫אבל בקשר לקול שהוא השמיע‬ ‫כשהוא התקשה לנשום...‬
‫הדאגה שלי, הדאגה שלנו, היא שכואב לו.‬
‫כן, ומירבלה אמורה לבדוק את זה עכשיו.‬
‫הסבילות לעירוי עולה בוודאות, יחד עם הכאב.‬
‫אני מציע שנעלה את מינון המורפיום.‬
‫זה פשוט גבול דק שצריך להבין.‬
‫מספיק כדי לעזור, אבל לא להרוג.‬
‫כשמירבלה תהיה מוכנה, היא תגיד לנו.‬
‫אבל אתה מבין מה אמרתי קודם, נכון?‬
‫יכולנו להזמין אמבולנס.‬
‫היינו מתקשרות אם הנשימה הייתה ממשיכה ככה.‬
‫היה ברור שהוא סובל, ולא ידענו מה לעשות.‬
‫כן. אני מבין. סמכי עליי, אף אחד לא רוצה‬
‫להיות במצב הביניים הזה.‬
‫כולנו רוצים שהוא ילך לעולמו‬ ‫בצורה הכי שלווה.‬
‫אבל מירבלה אמורה לעזור.‬
‫היא תגיד לנו בדיוק כמה אפשר לתת.‬
‫מה אם אותו הדבר יקרה?‬
‫הוא יסבול, ואנחנו ניתן לו יותר מההמלצה.‬
‫את לא יכולה לעשות את זה במכוון.‬ ‫זה נחשב לרצח בעיר הזאת,‬
‫ברוב המדינה כרגע,‬
‫אפילו אם המטופל מבקש את זה.‬
‫הדרך היחידה לעשות את זה היא לעשות טעות,‬
‫כך שזה לא יהיה במכוון.‬
‫אולי מישהו לא מדד הכמות הנכונה.‬
‫לפעמים רק מעט מעל המינון יכול להיות קטלני.‬
‫אני לא יודע, אבל נעשו טעויות,‬ ‫ותאונות הן טבעיות, נכון?‬
‫אני מצטער שכאב לו.‬
‫אני מבין כמה נורא זה היה לראות את זה,‬
‫אבל הוא כאן איתכן ולא בבית חולים‬
‫בתקווה שהדברים ימשיכו‬ ‫באופן שליו ככל האפשר.‬
‫מלאך המוות המזוין.‬
‫אמרתי, או לא אמרתי?‬
‫הוא מנסה לעזור. את זאת ששאלה אותו.‬
‫אני יודעת, והוא עוזר.‬ ‫תאמיני לי, אני מעריכה את זה.‬
‫אבל אני לא מנסה לתת לאבא שלנו‬ ‫מנת יתר בטעות כמו שאנג'ל מציע.‬
‫אני פשוט לא רוצה שהוא יסבול.‬
‫בואי נחשוב על ארוחת ערב‬ ‫כל עוד האחות עדיין כאן.‬
‫בסדר. את לא רוצה לדבר על זה. זה בסדר.‬
‫רוצה יין?‬ ‫נשארו שתי כוסות בבקבוק הזה.‬
‫יש עוד אם אנחנו רוצות...‬ ‫-אני בסדר.‬
‫רייצ'ל?‬
‫כן. יש בעיה?‬
‫יש בעיה? תגידי לי את.‬
‫בבקשה אל תתחילי, טוב?‬ ‫עישנו בחוץ כמו שביקשת.‬
‫אנחנו הולכים לחדר שלי ודואגים לעצמנו.‬
‫זה לא קצת מוזר?‬ ‫זאת אומרת, זה די משונה, לא?‬
‫לבוא עם מישהו אקראי בזמן כזה?‬
‫זה נראה לך הגיוני שיהיה פה זר‬ ‫כשהוא עלול למות בכל רגע?‬
‫הוא לא אקראי.‬
‫בנג'י ואני מתראים כבר תקופה.‬
‫זה שאת לא מכירה אותו לא אומר שהוא זר.‬
‫ואבא מחבב אותו. זה מה שחשוב.‬
‫טוב.‬
‫אולי כדאי שתקלי עליה קצת.‬
‫קלות זה כל מה שיש לה.‬
‫זאת אומרת, זה היה מפחיד.‬ ‫הייתי בטוחה שהוא ימות.‬
‫הנשימה שלו נשמעה מטורפת, הפנים שלו...‬
‫אני מקווה שהמראה הזה לא יחקק לי בראש.‬
‫כן, הם נתנו לו יותר עכשיו. הוא ישן.‬
‫אני לא יודעת אם יהיו עוד הזדמנויות.‬
‫אני בסדר. לפחות זה אומר‬ ‫שבטח אחזור הביתה בקרוב.‬
‫זה בסדר.‬
‫קייטי התחילה לשתות לפני כמה שעות,‬ ‫ואתה יודע, היא ורייצ'ל, זה פשוט...‬
‫בכל מקרה, זה בסדר.‬
‫הכול בסדר.‬
‫איזה סיפור זה היה.‬ ‫קוורטרבק שלישי‬
‫מגן על תואר האליפות הלאומית.‬
‫מה?‬
‫שום דבר. אני לא צריכה שתירדם לי כאן.‬
‫יש לי מספיק על הראש.‬ ‫-אני מרגיש סבבה. אני לא נרדם.‬
‫אל תשימי אותי עם הכלבות בחוץ.‬ ‫-היי, אלה האחיות שלי.‬
‫לי מותר לקרוא להן כלבות, לך אסור.‬
‫כן, בטח.‬
‫אלה האחיות שלך שאומרות לך לעשן בחוץ.‬ ‫זה הבית המזוין שלך.‬
‫באמת, אני לא צריכה דרמה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. תנמיך את הקול.‬
‫בסדר, אבל את יודעת שזה בולשיט, נכון?‬
‫ואת יודעת שאת לא צריכה‬ ‫לעשות מה שהן אומרות.‬
‫זו את שהיית בבית כל הזמן הזה‬ ‫וטיפלת באבא שלך.‬
‫ופתאום זה הבית שלהן? הן עשו את זה?‬
‫אין מצב.‬ ‫-תפסיק.‬
‫בבקשה, תהיה בשקט בשבילי.‬ ‫אתה פשוט... צועק.‬
‫אני רק אומר,‬
‫איפה אחותך גרה?‬
‫ברוקלין?‬
‫ומתי היא מגיעה?‬
‫פעם בחודש, במקרה הטוב.‬
‫אפילו לא.‬
‫זה חתיכת בולשיט.‬
‫ואת יודעת שצריך להעמיד אותה במקום.‬
‫והשנייה? רואים שהיא חתיכת מעופפת.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני טוב בזה.‬
‫כן, אני טוב בזה.‬
‫אם אני יודע לזהות משהו,‬
‫זה כשמישהו מחרטט או מחופף על כל הראש.‬
‫את לא כזאת.‬
‫את לא זה ולא זה.‬
‫אולי הן מתנהגות כאילו הן בשליטה,‬
‫אבל הן לא.‬
‫בסדר?‬
‫מבינה?‬
‫הבנתי.‬
‫"אחרי שעזב את משמר החופים,‬
‫"וינסנט למד מנהל עסקים‬ ‫בלימודי ערב בבי-אם-סי-סי,‬
‫"שם הוא התאהב בבחורה שקטה‬ ‫בעלת עיניים ירוקות שישבה מאחוריו.‬
‫"היא הפכה למרגרט דייסון ב-1978,‬
‫"והם גידלו באהבה שתי בנות.‬
‫"מרגרט נפטרה מסרטן השד ב-1994,‬
‫"אחרי מאבק ארוך עם וינסנט לצידה.‬
‫"שלוש שנים לאחר מכן..."‬
‫"שלוש שנים לאחר מכן,‬ ‫וינסנט התחתן עם שרה ברודסקי,‬
‫"וגידל את בתה הצעירה כבתו שלו.‬
‫"גם שרה הקדימה במותה את וינסנט‬ ‫אחרי מאבקה ב...‬
‫אתה יודע, יש מספיק אוכל לשניכם‬
‫אם אתה רוצה להגיד לרייצ'ל ולהצטרף.‬
‫טוב, תודה.‬
‫שמחתי לפגוש אותך.‬
‫כבר נפגשנו.‬
‫זה אפילו לא היה מזמן.‬
‫אולי כמה חודשים.‬
‫את לא זוכרת?‬ ‫-אני לא בטוחה.‬
‫לא, אני לא.‬
‫כנראה שזו הייתה‬ ‫הפעם האחרונה שהיית כאן, אולי,‬
‫כי זה כן היה מזמן, נכון?‬
‫האמת שזה היה ממש כאן, בחדר הזה.‬
‫אני וויני צפינו במשחק.‬
‫באקס-בולס.‬
‫האמת שעשינו את זה הרבה.‬ ‫צפינו בהרבה משחקים יחד.‬
‫זה נחמד.‬ ‫-זה באמת היה.‬
‫הוא תמיד גרם לי להרגיש כאן בבית.‬
‫ותמיד ציפיתי לראות אותו.‬
‫לפעמים אפילו לא אמרנו כלום.‬ ‫פשוט ישבנו וצפינו.‬
‫פשוט צפינו.‬
‫לפעמים היינו מדברים.‬
‫סתם שטויות.‬
‫שיחות על החיים,‬
‫דברים כאלה.‬
‫אנשים זקנים.‬
‫חלקם כאלה. כלומר, לא כולם,‬
‫אבל אני מסתדר איתם בדרך כלל.‬
‫לפעמים יש להם סוג של חוכמה.‬
‫או שהיא קיימת או שלא.‬
‫זה מה שאהבתי בווינסנט מההתחלה.‬
‫קלטתי ברגע שהוא ראה אותי‬
‫שהוא הבין דברים מסוימים שאני לא אגיד,‬
‫שאני לא צריך לומר, כי גם אני כזה.‬
‫נשמע שהייתה לכם מערכת יחסים טובה.‬
‫טוב לשמוע.‬
‫זאת אומרת, גם אני קולט אנשים.‬
‫הם אפילו לא צריכים להגיד כלום.‬
‫אני קולט את כל הקטע.‬
‫או לפחות את רובו.‬
‫כן, זה קל כשמישהו‬ ‫מסתכל עליי, אבל בעצם...‬
‫מסתכל דרכי.‬
‫אני לא בטוחה שאני עוקבת.‬
‫אם אתה מעדיף לא להצטרף אלינו,‬ ‫אני רק אומרת, יש מספיק אוכל לשניכם.‬
‫אתה מוזמן לקחת שתי צלחות איתך.‬
‫את רואה?‬
‫אני מבין מה את עושה.‬
‫אולי זה ברור,‬
‫אבל אני רואה את זה עוד לפני שפתחת את הפה.‬
‫רק מלחלוף על פני שתיכן.‬
‫נראה לי שלא הבנת נכון.‬
‫אני מבין טוב מאוד.‬
‫זו לא אי הבנה בוודאות.‬
‫הבנה.‬
‫אפילו ההצעה של האוכל היא בעלות.‬
‫חשבת על זה?‬
‫אני חושב שישבתי בשולחן הזה‬ ‫יותר פעמים משתיכן במשך שנים.‬
‫הוא אבא שלנו.‬
‫כן, אבל מי את חושבת שהיה כאן?‬
‫היא לא תעמוד על שלה.‬
‫רייצ'ל, היא יכולה להסתדר לבד,‬
‫זה אחד הדברים שאני אוהב בבחורה הזאת,‬ ‫אבל היא לא עומדת על שלה.‬
‫במיוחד מול שתיכן. מי אתן...‬
‫נראה לי שהבנו. תודה. שמענו מספיק.‬
‫לא, לא אתן לא,‬
‫כי אז אולי לא הייתן מעמידות פנים‬ ‫שהייתן כאן כל הזמן הזה‬
‫מי לקח את אבא שלכן לשירותים?‬
‫מי...‬
‫חילק את הכדורים‬
‫במכל הפלסטיק המטופש הזה עם הימים‬
‫בדיוק כמו שראיתי את אמא שלי‬
‫עושה את אותו הדבר‬ ‫עבור אבא שלה כשהוא גסס?‬
‫טוב, אני אקרא אליה.‬ ‫הגיע הזמן שתיעלם לנו מהפרצוף.‬
‫אני מריחה את מה ששתית מכאן.‬
‫הילדה המסכנה האכילה אותו.‬
‫וכשהוא רצה לאכול רק תפוחים,‬
‫מי חתך אותם והאכיל אותו?‬
‫את לא מבינה שום דבר.‬
‫רייצ'ל, קחי את החבר השיכור המזדיין שלך‬
‫מהפרצוף שלנו, או מה שהוא לא יהיה.‬
‫אני לא רוצה אותו כאן. הוא צריך ללכת.‬
‫בוא, בנג'י. בוא נעוף מפה.‬
‫אני רוצה להיפרד מווינסנט.‬ ‫זה בסדר? אני יכול להיפרד?‬
‫בטח, ברור.‬
‫את נכנסת איתי?‬
‫אני אשאר כאן.‬
‫אוי.‬
‫תודה, תודה רבה.‬
‫זה עוזר מאוד שאת מגיעה להשגיח‬ ‫כל יום בשעות האלה.‬
‫זה נותן לנו רגע להיות מחוץ לחדר.‬
‫לקחת אוויר, את יודעת?‬
‫לפעמים זה קצת יותר מדי, כולנו כאן יחד.‬
‫אני מצטערת על קודם.‬
‫זה נהיה מלחיץ. אני מניחה שכבר ראית הכול.‬
‫זאת לא בעיה.‬
‫אז מחר ב-17:00?‬
‫כן, אלא אם כן משהו יקרה לפני כן.‬
‫אני אתקשר אם כן.‬
‫זה מרגיש כאילו... אני לא יודעת.‬
‫נראה מה יהיה מחר,‬ ‫אבל אני לא יודעת עוד כמה זמן.‬
‫מצבו לא טוב.‬
‫אני מצטערת. אני יודעת שאת צריכה ללכת.‬
‫באמת, תודה על היום.‬
‫נתראה מחר, אני בטוחה.‬
‫"...על הנעליים שלה‬
‫"וידעתי בלי לשאול‬ ‫שהיא הייתה בקטע של בלוז‬
‫"בגוניה בצבע ארגמן‬
‫"עיטרה את תלתליה‬
‫"ידעתי מיד‬ ‫היא לא הייתה כמו בנות אחרות"‬
‫רייצ'ל?‬
‫אני יכולה להגיד משהו? חכי רגע.‬ ‫-לא מעוניינת.‬
‫לא אמרתי...‬ ‫-לא מעוניינת במה שיש לך לומר.‬
‫אני מנסה להגיד...‬ ‫-טוב, אז זה העניין.‬
‫אנחנו לא צריכות לדבר.‬ ‫אין מה להגיד. אני לא רוצה לשמוע.‬
‫תעשי מה שאת צריכה כל עוד את כאן.‬ ‫אחרי זה, זהו זה.‬
‫לא יהיה בינינו קשר.‬ ‫נוכל להימנע אחת מהשנייה עד אז.‬
‫זה לא מעשי, וזה לא מה שנכון לדעתי.‬
‫טוב, את לא העניין.‬
‫לא, העניין הוא אבא שלנו.‬
‫"אבא שלנו". זה מצחיק.‬ ‫-למה?‬
‫את קוראת לו "אבא שלנו"‬ ‫רק כשאת רוצה ממני משהו.‬
‫בדרך כלל את אומרת "אבא שלי".‬
‫אל תדברי שטויות.‬ ‫-מה קורה כאן?‬
‫אני מנסה להתנצל בפניה,‬ ‫אבל כפי שאתה רואה‬
‫שתזדיין ההתנצלות שלך, ברצינות.‬
‫נחמד.‬
‫את טורקת את הדלת‬ ‫כשהוא גוסס בחדר ליד?‬
‫את כלבה מפונקת!‬
‫מה לעזאזל את עושה?‬
‫רגע! לא!‬ ‫-מה את עושה?‬
‫לא!‬
‫לא, אין לך מושג! אני אכסח אותך!‬
‫את תכסחי אותי?‬ ‫-כן!‬
‫את חתיכת פרחחית, זה הכול!‬ ‫את תפרנית מוצצת דם...‬
‫בסדר, כריסטינה,‬ ‫את צריכה לקחת את הכלבה הזאת!‬
‫נראה אותך!‬ ‫-תפסיקו!‬
‫תפסיקו!‬
‫אני שונאת את שתיכן! שתיכן מניאקיות!‬
‫שתיכן ילדות קטנות מזוינות!‬
‫כריסטינה, לאן את הולכת?‬
‫היי.‬
‫יצאתי מהחדר שלו רק כדי לארוז. הוא בסדר.‬
‫למה ארזת?‬ ‫-אני חושבת שכדאי שאלך הביתה קצת.‬
‫מאוחר.‬ ‫-נראה לי שעדיף שאני אלך.‬
‫אם משהו ישתנה,‬ ‫תודיעי לי, ואחזור.‬
‫משהו עומד להשתנות. את יודעת את זה.‬
‫כריסטינה, אני לא יודעת מה את רוצה ממני.‬
‫ברור שיש בעיה עם שלושתנו.‬
‫אפילו לא ידעתי שזה בינינו.‬
‫בכל מקרה, היא גרה כאן, ואת גרה רחוק.‬
‫הגיוני שאני אצא מכאן.‬
‫סליחה, הוא עומד למות,‬ ‫ואת לא תהיי כאן,‬
‫ולעולם לא תסלחי לי.‬
‫אני מצטערת. אני לא רוצה שתלכי.‬
‫אני רוצה ששלושתנו נמצא פתרון,‬
‫דרך כלשהי לעשות מה שאפשר‬ ‫כדי להסתדר, לפחות בינתיים.‬
‫חשבתי שהיינו בסדר, את ואני.‬
‫זאת הייתה הפתעה.‬
‫קייטי, כעסתי.‬
‫התעצבנתי.‬
‫תרשי לי להגיד דברים, בסדר?‬
‫הייתי מפוחדת.‬
‫היי, בואי נשב.‬
‫שלושתנו.‬
‫נוכל להשאיר את הדלת שלו פתוחה.‬
‫נשמע אם משהו יקרה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫את יודעת שהוא ימות בזמן שנדבר.‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫במיוחד אם הוא ישמע ששלושתנו מדברות יחד.‬
‫לא נראה לי שהיא תצטרף.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫קייטי עובדת על מודעת האבל של אבא.‬
‫טוב.‬
‫היא הקריאה לי אותה קודם,‬
‫וכששמעתי מה היא כתבה,‬
‫הבנתי שלכל אחת מאיתנו יש סיפור שונה מאוד.‬
‫מי הוא, מי הוא היה בשביל כל אחת מאיתנו.‬
‫הוא גידל את כולנו, אבל בתקופות שונות.‬
‫היו לנו חיים שונים,‬ ‫אפילו אם זה היה באותו בית.‬
‫שתיכן עזבתן לפני שהתחלתי את גיל ההתבגרות,‬
‫אז הגיוני שאנחנו שונות.‬
‫אני מצטערת על מה שאמרתי קודם.‬
‫אני לא שונאת אתכן.‬
‫אני לא חושבת ששתיכן מניאקיות.‬
‫כעסתי,‬
‫הייתי מפוחדת.‬
‫זה בדיוק מה שלא רציתי שיקרה.‬
‫אני מתנצלת.‬
‫שיט, שיהיה.‬
‫זו לא הייתה הבעיה.‬
‫זאת אומרת, הכול טוב.‬
‫אין צורך להתנצל,‬ ‫אבל ההתנצלות התקבלה.‬
‫כן, זה בסדר, כריסטינה.‬ ‫ההתנצלות התקבלה, ברור.‬
‫אני מתנצלת שנקלעת לסיטואציה הזאת.‬
‫טוב...‬
‫גם אני ניסיתי להתנצל, קודם,‬ ‫לפני שהדברים יצאו משליטה.‬
‫להתנצל על מה?‬
‫קודם כול, שביקרתי אותך על התפוחים.‬
‫לא ידעתי שהם היו בשביל אבא. אני מצטערת.‬
‫זה עושה את כל ההבדל.‬
‫התפוחים מספרים לך כל מה שאת צריכה לדעת?‬
‫זה היה דבר אחד.‬ ‫זו הייתה הנחה מוטעית אחת שלי.‬
‫עוד משהו?‬
‫בטח.‬
‫מההתחלה, הבנתי שאני בבית שלך.‬
‫בולשיט, זה גם הבית שלך.‬ ‫אני יודעת את זה, את יודעת...‬
‫אבל את גרה כאן. את רשומה בחוזה.‬
‫זו הפעם השנייה שאת מציינת את החוזה.‬ ‫מה הקטע? מה את מנסה להגיד?‬
‫גם את ציינת את זה. בחוץ.‬
‫אז מה הסיפור עם זה?‬
‫שום דבר. רק העובדה שכשהוא ימות,‬ ‫זה יהיה הבית שלך.‬
‫את חושבת שזה מה שאני רוצה? שזה מזיז לי?‬
‫סליחה. בואו...‬
‫בוא ננמיך את הקול.‬ ‫אנחנו צריכות לשמוע את החדר שלו.‬
‫בסדר? אני לא חושבת שאנחנו מנסות לרמוז‬
‫שום דבר מלבד מה שמובן.‬
‫מובן?‬
‫בחייך, רייצ'ל. ברור שאכפת לך ממנו.‬
‫אבל הבית הזה הוא עסקה טובה.‬
‫בואי נהיה כנות.‬
‫לאף אחד אין שכר דירה כזה בעיר.‬
‫כמעט בכלל. זה לא קיים.‬
‫זה טוב.‬
‫אני שמחה בשבילך. אני רוצה שתקבלי אותו.‬ ‫-אז פאק.‬
‫אני לא רוצה אותו.‬
‫מה עכשיו?‬
‫אל תדברי שטויות. למה שתעזבי?‬
‫כי אז אנחנו גמרנו,‬ ‫ושמנו סוף לחרא הזה.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫כריסטינה, את יודעת מה העניין?‬
‫אני לא בטוחה.‬ ‫-אל תשחקו אותה סתומות.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫טוב.‬ ‫-היי, תפסיקו.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני חושבת‬
‫שמה שרייצ'ל שואלת‬
‫זה מה יחבר אותנו אחרי שהוא ימות?‬
‫לא אותנו.‬
‫זאת אומרת, זה ברור איתכן, נכון?‬
‫ואני מבינה את זה איתך, כריסטינה.‬
‫את גרה אלפי קילומטרים מכאן.‬
‫יש לך את הבת שלך.‬
‫בטח תשריצי עוד כמה.‬
‫יש לך את החיים שלך.‬ ‫העיר היא לא הקטע שלך. אני מבינה.‬
‫אז אכפת לך רק ממערכת היחסים שלך עם קייטי?‬
‫פאק, לא.‬
‫את לפחות מתנהגת‬ ‫כאילו יש בינינו משהו במשותף.‬
‫רואה? זה מה שניסיתי לומר.‬
‫לכל אחת מאיתנו סיפור משלה‬ ‫שאנחנו לא יודעות עליו.‬
‫אנחנו מניחות שכן.‬
‫אבל אולי את פשוט...‬
‫אולי לפני שאני אשריץ עוד ילדים,‬ ‫וזה פאקינג דוחה, דרך אגב.‬
‫זה נכון.‬ ‫-לא, לא משריצה.‬
‫אין השרצה. זה לא עובד ככה.‬
‫שיהיה. לי זה נראה כמו השרצה.‬
‫טוב, לפני שאבחר להרחיב את המשפחה שלי,‬
‫אם אני אבחר,‬
‫יש דברים שקיוויתי לעשות.‬
‫כמו מה?‬
‫זאת אומרת, מה עוד את צריכה לעשות?‬
‫כאילו, החיים שלך מושלמים.‬
‫אני יודעת את זה, כולם יודעים.‬ ‫את מיידעת את כולם.‬
‫זה מה שאת חושבת?‬
‫זה מה שאת חושבת שאני אומרת‬ ‫כשאני מראה לך תמונות של מירבלה‬
‫או מדברת על החיים שלי?‬
‫קייטי?‬
‫ככה את רואה את זה?‬
‫טוב, לעזאזל.‬
‫באמת, לעזאזל.‬
‫זו בכלל לא הייתה הכוונה שלי.‬
‫היי, אני מצטערת. אני...‬
‫ממש לא התכוונתי לפגוע בך, בסדר? אני...‬
‫אני מניחה שחשבתי שזה די ברור.‬
‫אני אף פעם לא שומעת אותך‬ ‫מתלוננת על שום דבר.‬
‫אולי, "מירבלה לא אוכלת ירקות ירוקים",‬ ‫או משהו.‬
‫היי, זו רק אני.‬
‫פשוט תשכחי את מה שאמרתי.‬
‫מה קיווית לעשות‬ ‫לפני שיהיו לך עוד ילדים?‬
‫דבר אחד שקיוויתי‬ ‫היה ליצור מערכת יחסים איתכן.‬
‫זה מתוק, כריסטינה.‬
‫באמת.‬
‫חשבתי שיש בינינו מערכת יחסים.‬
‫לא, אמיתית.‬ ‫-זה מה יש.‬
‫תראי...‬
‫בואו פשוט נשכח מזה.‬
‫אתן יודעות, אנחנו טיפוסים שונים.‬
‫שתיכן, לפחות, יש ביניכן קשר דם,‬
‫יש לכן את אותה האמא.‬
‫ואבא.‬ ‫-טוב, מן הסתם.‬
‫אני יודעת את זה.‬
‫בסדר? אבל הוא גם אבא שלי.‬ ‫זה מה שאני אומרת.‬
‫את יודעת, הוא גם אבא שלי.‬ ‫בדיוק כמו שהוא אבא שלכן.‬
‫אבל היה לך גם אבא אחר.‬ ‫-שמעולם לא הכרתי.‬
‫שמת כשהייתי בת ארבע.‬
‫אבל הוא עדיין היה אבא שלך.‬ ‫וכשהוא היה, וינסנט היה שלנו.‬
‫הנה זה.‬
‫זה כל העניין.‬
‫לא היה לי אבא‬
‫לפניו.‬
‫בסדר?‬
‫איזה חלק מזה את לא מבינה?‬
‫הוא היה אבא מבחינתי.‬
‫אז זה אבא שלי שם,‬
‫כאן,‬
‫שפאקינג גוסס.‬
‫את מבינה?‬
‫זה אבא שלי.‬
‫זה אבא שלי, בסדר?‬
‫אני יודעת. אני לא אומרת שלא. אני רק...‬
‫את יודעת, זה שאני לא מתלוננת‬ ‫לא אומר שאין לי בעיות.‬
‫אני כאן בשבילו,‬
‫לא בשביל הדירה המטופשת הזאת.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני חושבת שמצאתי מישהו שיבוא,‬
‫רופא, כדי להחתים את הטופס.‬
‫זה טוב.‬
‫סליחה, את מתמתחת.‬ ‫-זה בסדר. אני כבר מסיימת.‬
‫רוצה קפה?‬ ‫-בטח.‬
‫הסיפור הוא לגרום לאבא להתעורר‬ ‫כשהרופא יהיה כאן.‬
‫כן, זה יכול להיות בעייתי.‬
‫הוא לא אמר לי שום דבר בלילה.‬
‫הוא מלמל כמה פעמים,‬ ‫אבל לא הבנתי כלום.‬
‫גם אני. נראה לך שזה בעייתי לתת לו קפה?‬
‫טוב, אולי לא.‬
‫אנחנו צריכות רק חלון אחד של צלילות. זהו.‬
‫אני יודעת שהוא מסוגל.‬
‫הקפה טעים. תודה.‬
‫סליחה על אתמול בלילה. זה יצא משליטה.‬
‫גם אני.‬
‫יש משהו שהבנתי אתמול אחרי שכולנו דיברנו.‬
‫זה מטופש.‬
‫הייתי צריכה להבין את זה לפני שנים,‬ ‫אבל זה לא קרה משום מה.‬
‫שאמא שלה מתה, וגם שלנו.‬
‫זה עוד משהו שיש לנו במשותף חוץ מאבא.‬
‫אף פעם לא דיברנו על זה כשזה קרה לה.‬
‫היית צעירה.‬
‫כן. כולנו היינו.‬
‫כנראה צעירות מכדי לדבר על זה בכנות.‬
‫הרופא פה.‬
‫את יכולה... בזמן שאני...?‬
‫רוצה קפה? הרגע הכנתי.‬
‫יש לנו גם מים ומיץ.‬
‫הוא ממש פה.‬
‫האחות מגיעה רק בשלוש,‬ ‫אבל אני מקווה שנצליח להעיר אותו.‬
‫אבא? אבא, מה שלומך?‬
‫אני כריסטינה. זה אבא שלנו, וינסנט.‬
‫בואי נרים את הידית, כדי...‬
‫בואי נלחץ... על הכפתור כדי להושיב אותו. כן.‬
‫הוא רק נח. הוא אמר כמה מילים.‬
‫זהו זה.‬ ‫-זה יותר טוב, אבא?‬
‫בסדר, מעולה.‬ ‫-כן.‬
‫אני מניחה שפשוט...‬
‫הלוואי שיכולת לראות אותו.‬
‫לפני כמה חודשים, כשהוא עוד היה ערני ופעיל.‬
‫טוב זה לא היה סיפור.‬
‫הוא רק היה צריך דופק.‬
‫חמש מאות חמישים דולר, נכנס ויצא, עשר דקות.‬
‫אלה בטח חיים נחמדים.‬ ‫אבל כן, לפחות זה נעשה.‬
‫תגיד לה שהיא חייבת.‬ ‫זה לא נושא לדיון.‬
‫זה לא יכול להיות עוד מצב שאני הרעה.‬
‫האמא המרושעת.‬
‫המצב כאן קשה מספיק.‬
‫אני כזאת כאן. אני לא מבינה.‬
‫אני לא מבינה איך הפכתי‬ ‫לבן אדם הזה בעיניי כולם. זה לא הוגן.‬
‫זו לא מי שאני.‬ ‫אף אחד לא נותן לי מרחב להיות משהו אחר.‬
‫כלום, תשכח מזה.‬
‫בסדר.‬
‫תן לטרייסי לעשות מה שהיא רוצה.‬ ‫זה לא בשליטתי.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫אתה ילד כזה טוב.‬
‫ילד גדול, נכון?‬
‫מרייר לך כמו ילד טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫זה כלב טוב, אה?‬
‫הכלב הזה בטח אוכל כמו סוס.‬
‫שלום.‬
‫כן, נכון. אתה יודע.‬
‫אתם צריכים לפתוח מוקדם יותר.‬ ‫מה זה הבולשיט הזה של עשר בבוקר?‬
‫בגלל זה השכונה הזאת מתחרבנת.‬
‫אני צריכה לפתוח חנות עישון משלי.‬ ‫24 שעות, בלי בולשיט.‬
‫רק קחו את החרא שלכם, ועופו מפה, מבין אותי?‬
‫כן. בפאקינג סיטונאות, אה?‬
‫טוב, בנאדם.‬
‫אני לא באמת אפתח חנות, אז אל תדאג.‬
‫בוקר.‬
‫אה, שלום.‬
‫מה שלומך?‬
‫אין תלונות.‬
‫זה טוב.‬
‫בדיוק נכנסתי לראות את אבא שלך.‬
‫הצלחתן להחתים את איסור ההחייאה.‬
‫כן. רופא הגיע הבוקר.‬
‫והוא הצליח לחתום? הוא היה מודע למה שקורה?‬
‫כן.‬
‫זה מפתיע. כלומר, זה טוב.‬
‫בדיוק התחלתי להגיד לאחיות שלך...‬
‫אני יודע שקשה לשמוע את זה,‬
‫אבל אני אופתע מאוד‬ ‫אם אבא שלכן יחזור להכרה.‬
‫למרבה המזל, נראה שהוא מרגיש בנוח.‬
‫מבחינת מה שיקרה אחר כך,‬
‫גם מירבלה ואני נהיה כאן ברגע שנוכל‬
‫ונטפל בכמה שנוכל.‬
‫אבל יש דברים שלא נוכל לענות עליהם.‬
‫הרגע המדויק שבו הוא נפטר,‬ ‫אם תוכלו לנסות לציין את זה.‬
‫כמובן, אתן יודעות,‬
‫זה לא חייב להיות מדויק על השנייה.‬ ‫אנחנו מבינים.‬
‫תבחרו דקה במסגרת הזמן כשתוכלו.‬
‫אולי תנסו להחליט מי מביניכן תעשה מה,‬
‫מי תעשה טלפונים, מי תתעד.‬
‫אתן תזדקקו אחת לשנייה.‬
‫טוב שאתן שלוש.‬
‫זה מרגיש כאילו אתה אומר שזהו זה.‬
‫כאילו, אנחנו כאן עכשיו.‬
‫בסוף.‬
‫כן, אבל זה לא היה אתמול?‬
‫בלי להעליב, אבל אנחנו יודעות שהוא גוסס.‬ ‫אנחנו מבינות.‬
‫אתה לא יכול להגיד מתי,‬
‫אבל אז אתה בא ואומר "זהו זה", כל יום.‬
‫אני לא רוצה לדבר בשמן,‬
‫אבל זה מתיש אותי, אתה יודע?‬
‫זה הרבה. זה הרבה זמן להיפרד.‬
‫כן, זה בהחלט היה אתמול.‬
‫והיום.‬ ‫-כן.‬
‫אני מצטער אם אני זורע בהלה.‬ ‫זו לא הייתה הכוונה שלי.‬
‫רק שהעניינים מגיעים לסיומם.‬
‫לכן אני כאן.‬ ‫-אנחנו יודעות.‬
‫והיית נהדר.‬ ‫תאמין לי, אנחנו אסירות תודה.‬
‫זה היה לילה ארוך.‬
‫לא יכולתי להתאפק.‬
‫הבחור בא כל יום ואומר שהוא עומד למות.‬
‫זה מספיק גרוע גם ככה,‬ ‫אבל הוא דרמטי בטירוף.‬
‫אני יודעת.‬
‫"בוקר טוב, אבא שלך ימות.‬
‫"אפשר לקבל קפה?"‬
‫מה הבעיה של שתיכן?‬
‫אני מצטערת. אני צריכה לסתום את הפה.‬
‫לא, את צודקת. הוא צריך לחדש קצת,‬
‫להגיד שהוא יעשה ג'אגלינג בקרוב‬ ‫רק כדי לראות אם אנחנו מקשיבות.‬
‫ג'אגלינג?‬
‫כן, משהו אקראי. כל דבר.‬
‫למה ג'אגלינג? אבא לא יודע לעשות ג'אגלינג.‬
‫הוא עושה את הטריק עם המטבע.‬
‫אה, כן!‬
‫בסדר. טוב...‬
‫כן.‬
‫"אבא שלכן יעלים מטבע בכל רגע."‬
‫כן, אני אוהבת את זה. זה הגיוני בעיניי.‬
‫את מסטולה. אבל כן, אני מסכימה.‬
‫את מתכוונת להיכנס לשם?‬
‫אם את רוצה. אני לא דוחפת אותך,‬ ‫אבל אם את רוצה להיכנס איתנו,‬
‫או בלעדינו, אני מקווה שתגידי.‬
‫טוב, אני איכנס לשם.‬
‫אני אקרא לכן אם משהו יקרה.‬
‫אם מטבע יתחיל להיעלם.‬
‫אני לא בונה על זה‬ ‫שמערכת היחסים שלנו תסתיים אחרי שהוא ימות.‬
‫איזו מין מערכת יחסים זאת?‬
‫מה את רוצה שהיא תהיה?‬
‫לא, את תעני לטלפון.‬
‫טרייסי!‬
‫...עובד כל כך הרבה.‬ ‫ג'ימי האנט מותקל מיד על ידי טים בנט.‬
‫זה מה שקורה.‬
‫בנט מציל פאמבל.‬
‫לא אכפת לי שהיית בארוחת צהריים.‬
‫...פינה פיזית מאוד, אין לו בעיה...‬
‫טרייסי?‬
‫אלה מצבי דחק שאני אוהב לראות,‬
‫כאלה שאין להם בעיה לעלות‬ ‫ולפגוע במגרש האחורי...‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני אגיד לך משהו...‬ ‫-טרייסי?‬
‫שאני חושב שצריך לקרות בשלב מסוים במשחק...‬
‫טרייסי, תקשיבי לי.‬
‫אני צריכה שתעצרי ותשמעי אותי.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫טרייסי, אני מבקשת ממך לא...‬
‫טרייסי!‬
‫בטוחה שאת לא רוצה לפחות חצי?‬ ‫-לא, אני ממש לא רעבה.‬
‫אני יודעת שזה מוזר, אבל כתוב לעשות את זה.‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫באמת? לא להכין לך כלום?‬
‫אני רעבה כל הזמן כאן.‬ ‫-באמת?‬
‫רוצה הפסקה? אני יכולה לשבת איתו.‬
‫אני בסדר. את רוצה להיות איתו?‬
‫כי אנחנו יכולות להיות שם יחד. זה בסדר.‬ ‫אני רק מקריאה לו.‬
‫לא, זה בסדר. יש לי מה לעשות.‬
‫את יודעת לאן רייצ'ל הלכה?‬
‫כריסטינה?‬
‫היי.‬
‫אה, את כאן.‬ ‫-כן.‬
‫הייתי צריכה הפסקה. מה קורה?‬
‫שום דבר. קחי הפסקה. הכול בסדר.‬
‫הוא איננו?‬ ‫-לא.‬
‫היינו מתקשרות אם משהו היה קורה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫פשוט מוזר שאת יושבת שם.‬
‫קייטי הכינה אוכל אם את רוצה.‬ ‫-כן.‬
‫די מוזר פה.‬
‫אני רק עושה הפסקה לפני שאחזור לאבא.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫אני צריכה לבדוק תוצאות.‬ ‫יש לי סדרה של 16 הימורים.‬
‫זה בטח לא יקרה, אבל‬
‫מי יודע.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫טוב.‬
‫הנה, קחי את זה.‬
‫תודה.‬
‫כן, הכול טוב.‬
‫היי, אבא.‬
‫שמנו את הקליפרס בפלוס 125,‬
‫הבילס מינוס 200,‬
‫טיטנס מינוס 145,‬
‫וייקינגס מינוס 900,‬
‫מטס מינוס 115,‬
‫ואיגלס מינוס 220.‬
‫אז...‬
‫עשרים דולר כדי להרוויח 724 פלוס מינוס.‬
‫מטורף, נכון?‬
‫כן.‬
‫טוב לראות אותך. תיכנסי.‬
‫מה שלומו? מה שלום אבא שלך?‬
‫הוא עדיין איתנו, מחזיק מעמד.‬
‫את רוצה לאכול? הכנתי מרק.‬
‫לא? מה עם קפה?‬
‫בסדר.‬
‫תגידי לי אם תתחרטי. הכנתי הרבה יותר מדי.‬
‫את נכנסת לאמבטיה?‬ ‫כן, עם ברווזי? עם מי עוד?‬
‫בועות?‬
‫איזה אבא טוב.‬
‫תשפריצי קצת מים בשבילי, בסדר?‬
‫היי.‬
‫אתה באמצע העניינים.‬
‫לא, כלום. הכול בסדר.‬
‫רק רציתי להגיד שלום, רק מתגעגעת הביתה.‬
‫אני אעשה את זה. תודה.‬
‫הישעני לאחור.‬
‫שימי לב לתנוחת הישיבה שלך.‬
‫זכרי שיסוד המדיטציה‬
‫הוא רק לשבת ולדעת שאת יושבת.‬
‫כל ההיבטים האחרים של...‬
‫מה שלומך, רייצ'ל?‬
‫אני בסדר.‬
‫מה שלום אבא?‬
‫מחזיק מעמד.‬
‫עדיין שם.‬
‫זה טוב.‬
‫כן.‬
‫את יודעת מה אני אמור להגיד לך, נכון?‬
‫על העישון כאן.‬
‫אז בואי נגיד שאמרתי, בסדר?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫כמה פעמים ביום את עושה את זה?‬
‫רק כשאני יכולה.‬
‫בדרך כלל אין לי זמן, אבל זה עוזר.‬
‫רוצה להצטרף אליי?‬
‫תודה.‬
‫אולי אתחיל כשהילדים יגדלו, יעזבו את הבית.‬
‫קשה לי לכתוב את זה.‬
‫אני חושבת שכדאי שתבקשי מרייצ'ל.‬
‫באמת?‬
‫את עסוקה?‬
‫אני עובדת על הדבר הזה, על מודעת האבל שלו.‬ ‫קיוויתי שתוכלי לעזור לי.‬
‫אין לי מושג בכתיבה של הדברים האלה.‬
‫גם לי אין.‬
‫"וינסנט עבד בגאווה‬
‫"במחלקת שירותי האדמיניסטרציה העירוניים.‬
‫"אחרי 32 שנה, הוא פרש כמפקח בכיר,‬
‫"והיה אהוב על עמיתיו.‬
‫"וינסנט ייזכר בזכות המסירות שלו‬ ‫למשפחתו ולחבריו,‬
‫"רוחו מסבירת הפנים, שנינותו החמה,‬
‫"ואהבתו הבלתי מעורערת לג'טס."‬
‫זהו?‬
‫בינתיים.‬
‫ואני יודעת שהכול נשמע יבש מאוד,‬
‫אבל אני לא יודעת איך‬ ‫לסכם את החיים שלו בכמה מילים.‬
‫נשמע שעשית עבודה טובה עד כה.‬
‫לא יודעת מי קורא את הדברים האלה.‬
‫אם הכרת את הבן אדם, הכרת אותו.‬
‫זה יותר בשביל התיעוד, שיהיה,‬
‫כדי לומר, "האיש הזה היה חי",‬ ‫למקרה שמישהו ירצה לדעת.‬
‫אני מוכנה להתערב‬
‫שאת יכולה לכתוב מה שתרצי,‬ ‫ואף אחד לא ישים לב.‬
‫התחתן עם שתי כלבות מטורפת,‬
‫גידל כמה כלבות מטורפות.‬
‫תודה.‬
‫בסדר, ברצינות?‬
‫וינסנט...‬
‫אהב את הג'טס.‬
‫כן, כתבתי.‬
‫הוא אוהב לצחוק על דברים מטופשים.‬
‫הוא אוהב סרטים ישנים,‬
‫להאזין לתקליטים.‬
‫הוא...‬
‫לפעמים הוא מתקשר לתוכניות אקטואליה ברדיו‬
‫ומתווכח איתם.‬
‫הוא מתעצבן בטירוף,‬ ‫מתחיל לצעוק על דברים,‬
‫ואז שוכח ממה.‬
‫הוא לא שם זין על הרבה דברים‬
‫שלא צריך לשים עליהם זין.‬
‫"לא שם זין על הרבה דברים שלא צריך..."‬
‫כן, זה נכון.‬
‫כל מה שאמרתי נכון.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫וזה מעניין יותר ממה שכתבתי.‬
‫אבל בסופו של דבר, זו גם רשימה.‬
‫ניסיתי.‬
‫יום אחד, אחרי ששרה נפטרה,‬
‫וקייטי, עזבת לקולג' או שזה הקיץ שלפני,‬
‫אבל לא היית בעיר,‬ ‫ורייצ'ל, היה לך...‬
‫בילית הרבה לילות בחוץ, אז זה לא היה נדיר‬
‫שאבא ואני נמצא את עצמנו‬ ‫לבד בבית ביחד בערב.‬
‫לא הייתי צריכה עזרה עם שיעורי בית,‬
‫ואתן יודעות, הוא עדיין היה באבל,‬
‫אבל היינו צופים בסרט יחד לפעמים‬ ‫אחרי ארוחת הערב, או בתוכנית טלוויזיה.‬
‫וזו תקופה שאני עדיין מרבה לחשוב עליה.‬
‫זה היה רגוע.‬
‫לילה אחד הוא היה ממש נסער ממש שצפינו בו.‬
‫אני לא יודעת מה זה היה רק שמישהו גסס,‬
‫והוא רצה להסביר לי‬
‫שלא היה קשר בין המוות שצפינו בו בסרט‬
‫לבין איך שזה היה בחיים האמיתיים,‬
‫שספרים וסרטים,‬
‫וכל מה שמנסה להציג את המוות הוא מוטעה.‬
‫שעצם הניסיון לייצג את זה בתמונות, במילים,‬
‫זו הטעות.‬
‫שקר מוחלט. כמו מה שצפינו בו שהיה...‬
‫אני זוכרת את זה.‬
‫"הדרך היחידה לסכם את חייו של אדם,‬
‫"הדרך היחידה להעמיד דברים בפרספקטיבה,‬
‫"מה הוא עשה, מי הוא היה,‬ ‫איך הוא אהב, והיה...‬
‫מה קרה?‬ ‫-לא. הוא ישן.‬
‫רק הגיעה השעה שאני אלך.‬
‫זה היה הזוי.‬
‫הייתי בטוחה שקרה משהו.‬
‫גם אני.‬
‫זה הזוי.‬
‫כולנו היינו בלחץ.‬ ‫זה מרגיש כל כך לא בסדר.‬
‫אני אלך ללוות אותה החוצה.‬
‫מה? לא, חכי רגע.‬
‫אל תשאירי אותנו במתח. בדיוק עמדת...‬
‫לספר לנו מה אבא אמר על מוות.‬
‫נכון.‬
‫רק שהדרך היחידה להמחיש איך מוות באמת מרגיש‬
‫היא דרך היעדרות.‬
‫כל השאר זה פנטזיה.‬
‫טוב.‬
‫אז בעיקרון,‬
‫אל תכתבי כלום.‬
‫אני חושבת שמה שאבא אמר‬
‫זה שלא נדע באמת מי הוא היה עד אחרי כן.‬
‫אבל נראה לי שאני מכירה אנשים באמת‬ ‫כל עוד הם חיים.‬
‫כן.‬
‫בערך. מי הם ברגע זה.‬
‫אני...‬
‫זה לא ענייני, אבל...‬
‫שמעתי אותך רבה עם טרייסי,‬ ‫אבל פשוט, את יודעת,‬
‫כרגע היא נערה מתבגרת.‬
‫את יודעת את זה.‬
‫אני חושבת שהכוונה של אבא הייתה‬
‫כל העניין.‬
‫כאילו, הכול, את מבינה?‬
‫כל הזמנים השונים,‬ ‫אנשים שונים שאנחנו יכולים להיות,‬
‫את יודעת, כל זה.‬
‫כן.‬
‫קל לשכוח עם טרייסי.‬
‫מרגיש שהיא תישאר ככה לנצח.‬
‫לא.‬
‫היא עדיין תהיה מפונקת כשהיא תגדל,‬ ‫אבל מפונקת מסוג אחר.‬
‫אני צוחקת.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אני מצטערת שלא הייתי כאן יותר‬ ‫כדי לעזור לך.‬
‫אני יודעת שזה לא היה קל.‬
‫זה בסדר.‬
‫נהניתי מזה.‬
‫אבל תודה.‬
‫ואני מקווה שלא תעזבי את הדירה הזאת.‬
‫למה?‬
‫כי אני רוצה שהדירה תישאר במשפחה.‬
‫אתן רוצות להיכנס ביחד עכשיו?‬
‫קדימה, בואו.‬
‫תראה מי כאן.‬ ‫-כל הבנות שלך.‬
‫היי.‬
‫אבא, היי, זאת אני.‬
‫למעלה.‬
‫מה אמרת, אבא?‬
‫אני לא מבינה. אתה רוצה שאני אזיז אותך?‬
‫בבקשה תגיד את זה שוב.‬
‫אני חושבת שאבא רוצה לשבת.‬
‫באמת?‬
‫אבא?‬
‫תיזהרי על הציור!‬ ‫-טוב.‬
‫אלוהים.‬ ‫-בנות.‬
‫בנות, זה רעיון טוב?‬ ‫-לאט.‬
‫טוב. תיזהרו, בבקשה.‬
‫זהירות על הרגליים שלו.‬ ‫-אחריי.‬
‫זהירות.‬ ‫-טוב. הנה, אבא.‬
‫תדאגי שישב ישר.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר?‬ ‫-זה קורה.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫נראה לי שהוא רוצה לשבת בכיסא שלו.‬
‫שם? זה חכם? מה אם נצטרך להזיז אותו פתאום?‬
‫לאן?‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫הנה.‬ ‫-כן, תביאי את הכיסא השני.‬
‫כן?‬ ‫-כן, אני באה.‬
‫זוזי. תזיזי את המוניטור לכאן.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר, רגע.‬
‫רגליים. אני ארים‬ ‫את הרגליים שלך, אבא, טוב?‬
‫תנעלי את זה.‬ ‫-טוב. כן, תנעלי בשני הצדדים.‬
‫בסדר?‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬ ‫-תרימו.‬
‫בסדר.‬
‫כן, אני אחבר את זה מאחורה.‬
‫בום. בסדר, הנה.‬
‫כן. תודה.‬
‫זהירות.‬
‫חיברת?‬ ‫-כן.‬
‫זה מחובר.‬ ‫-בסדר.‬
‫החמצן זורם.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫היי!‬
‫מה נעשה?‬ ‫-לא נראה לי שהוא אמור לאכול.‬
‫פשוט נבלה יחד.‬ ‫אפשר לראות סרט או משחק או משהו.‬
‫אבא...‬
‫הטייטנס דפקו לנו את ההימור,‬ ‫אבל עדיין אפשר לראות את הבילס אם אתה רוצה.‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬
‫תסתובבי, כריסטינה.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי.‬
‫זה היה נורא.‬
‫אבא!‬
‫כולם, בבקשה, רק...‬
‫הצליל הזה פשוט...‬ ‫-אבל אבא...‬
‫רגע.‬
‫אתה לא יכול!‬
‫לא.‬ ‫-לא. אני...‬
‫לא, תנו לי לעשות את זה.‬
‫עוד נשאר בי‬
‫כוח.‬
‫טוב, אל תהיו כל כך המומות.‬
‫הייתי במיטה מספיק זמן.‬
‫אני מודה לכן שניסיתן, אבל...‬
‫לא.‬
‫רייצ'ל היא אחותך.‬
‫היא הבת שלי.‬
‫לא גידלתי אותה כאילו הייתה בתי.‬
‫היא הבת שלי.‬
‫אם לקרבת דם הייתה השפעה עליה,‬
‫היה לה אבא שונה לחלוטין.‬
‫היה לך אבא כמו אבא שלי.‬
‫אבא שלי היה מניאק.‬
‫טוב, אתן יודעות את זה.‬
‫היינו קרובי משפחה, אבל‬
‫הוא לא היה אבא.‬
‫אין לכן מושג כמה‬
‫לרייצ'ל אכפת מכן,‬
‫כמה אתן חשובות לה.‬
‫כשהלכת לקולג', עזבת את הבית,‬
‫מעולם לא ראיתי אותה עצובה כל כך.‬
‫טוב, רק כשאמא שלה חלתה ועזבה אותנו.‬
‫תמיד חיכיתי ליום‬
‫ששתיכן תבינו למה אתן רבות כל כך הרבה.‬
‫כמה אתן דומות.‬
‫אני רוצה שכולכן תשתדלו כשלא אהיה כאן.‬
‫אני יודע שתוכלו ליצור‬ ‫מערכת יחסים טובה יותר.‬
‫אתן תהיו קשורות זו לזו אחרי שאני אלך,‬ ‫אפילו יותר בגלל זה.‬
‫אני פשוט יודע.‬
‫כריסטינה.‬
‫כריסטינה...‬
‫אני יודע שלא קיבלת מה שהגיע לך.‬
‫שמעתי מה אמרת על התקופה ההיא‬ ‫כשצפינו יחד בסרטים.‬
‫זו הייתה הפעם היחידה.‬ ‫אף פעם לא הייתי זמין לך.‬
‫ואף אחד אחר לא באמת היה זמין.‬
‫את לא מבינה כמה אני מצטער על זה.‬
‫טוב, את פשוט...‬
‫מהרגע שיכולת ללכת,‬
‫נדמה שלא היית צריכה אף אחד.‬
‫היה אפשר להשאיר אותך לבד.‬
‫ואז, כשאמא שלך נפטרה, נדמה שהיית בסדר.‬
‫והייתי צריך להבין שזה בלתי אפשרי,‬
‫שכאב לך באותה מידה,‬
‫אבל כל כך סבלתי, שלא יכולתי לראות את זה.‬
‫ואז התאהבתי שוב. ואז...‬
‫לבת שלך לא יחסר דבר.‬
‫אני רואה אותך‬ ‫ואת האהבה שלך אליה, אל דייוויד,‬
‫ואל מי שיצטרף אליכם בהמשך‬ ‫אם תחליטו להביא עוד,‬
‫ואני מודה לך.‬
‫אני מודה לך שהיית יותר טובה ממני,‬
‫שעשית יותר.‬
‫לעזאזל, אני אוהב את העיר הזאת.‬
‫היא מפליאה אותי.‬
‫כמו המקקים והעשבים,‬ ‫איכשהו, אנחנו ממשיכים לשרוד.‬
‫אני בהחלט אתגעגע לרוחות הרפאים‬
‫ולזיכרונות שיש לי בכל רחוב.‬
‫אני מניח שבקרוב אני אהיה אחד מהם.‬
‫הייתה עוד אהבת אמת אחת‬ ‫מלבד האימהות שלכן.‬
‫האהבה הזו התרחשה כשהייתי צעיר מאוד,‬ ‫בקיץ שבו הצטרפתי למשמר החופים.‬
‫שמה היה בליס.‬
‫אני יודע, זה די נפוץ באירלנד,‬
‫והיא הייתה אירית,‬
‫מקווינס.‬
‫וכמו כולכן,‬
‫כמו האימהות שלכן,‬
‫היא ידעה להסתדר בעצמה.‬
‫אבל מעולם לא פגשתי מישהי כמו בליס לפני כן.‬
‫היא התעניינה ביותר דברים‬
‫מכל מי שפגשתי עד אז,‬
‫אולי גם מאז.‬
‫היא חשבה שהחיים,‬
‫העולם, האנשים, מעניינים.‬
‫והיה משכר להיות בסביבה.‬
‫הייתי מכור לזה.‬
‫רציתי לראות כמוה.‬
‫המטרה שלי הייתה לראות כמוה.‬
‫ואז עזבתי.‬
‫ועד שהשחררתי,‬
‫המכתבים שלי הפסיקו,‬
‫וכמו שקורה בחיים, התרחקנו.‬
‫למעשה, לא ראינו או נתקלנו זה בזה שוב‬
‫חוץ מפעם אחת.‬
‫חלפנו אחד על פני השני ברחוב עם חברינו.‬
‫זה היה קצר מאוד.‬
‫כשתפסתי את זרועה ואמרתי, "שלום",‬
‫היא אמרה, "אתה עדיין זוכר אותי?"‬
‫אמרתי, "כמובן.‬
‫"שינית את חיי."‬
‫זה גרם לה לחייך.‬
‫אבל אם אני חש איזושהי אשמה,‬
‫זה כי אולי הייתי צריך...‬
‫יכולתי להתבטא טוב יותר.‬
‫לא היה שם שיעור חשוב.‬
‫אני...‬
‫אנחנו יודעים שכולנו נמות‬ ‫עם לפחות חרטה אחת.‬
‫אבל אני...‬
‫זו רק אהבה שאני רוצה שתדעו עליה.‬
‫משהו ששינה אותי מהיסוד.‬
‫אבא?‬
‫הפך אותי‬
‫למי שאני.‬
‫אבא'לה.‬
‫אבא?‬ ‫-אבא.‬
‫אבא?‬ ‫-אבא?‬
‫מי...‬ ‫-אבא?‬
‫אני...‬
‫אבא.‬ ‫-לא.‬
‫אבא.‬ ‫-אבא'לה. אבא.‬
‫אבא!‬
‫- השתתפות בצער -‬
‫- מידע חשוב על תעודת פטירה -‬
‫אבא איננו.‬
‫"חמישה ברווזים קטנים יצאו יום אחד‬
‫"מעבר לגבעה, הרחק הרחק‬
‫"אמא ברווזה אמרה‬ ‫קוואק, קוואק, קוואק, קוואק‬
‫אבל רק ארבעה ברווזים קטנים חזרו‬
‫"ארבעה ברווזים קטנים יצאו יום אחד‬
‫"מעבר לגבעה, הרחק הרחק‬
‫"אמא ברווזה אמרה‬ ‫קוואק, קוואק, קוואק, קוואק‬
‫"אבל רק שלושה ברווזים קטנים חזרו"‬
‫- נא לא להחיות -‬
‫"שלושה ברווזים קטנים יצאו יום אחד‬
‫"מעבר לגבעה, הרחק הרחק‬
‫"אמא ברווזה אמרה,‬ ‫קוואק, קוואק, קוואק, קוואק‬
‫"אבל רק שני ברווזים קטנים חזרו‬
‫"שני ברווזים קטנים יצאו יום אחד‬
‫"מעבר לגבעה, הרחק הרחק‬
‫"אמא ברווזה אמרה‬ ‫קוואק, קוואק, קוואק, קוואק‬
‫"אבל רק ברווז אחד קטן חזר"‬
‫"ברווז אחד קטן יצא יום אחד‬
‫"מעבר לגבעה, הרחק הרחק‬
‫"אמא ברווזה אמרה‬ ‫קוואק, קוואק, קוואק, קוואק‬
‫"אבל אף אחד מחמשת הברווזים הקטנים חזר‬
‫מה שלומך, רייצ'?‬
‫שמעתי את החדשות.‬
‫אני מצטער.‬
‫את מחזיקה מעמד?‬
‫כן.‬
‫אני בסדר.‬
‫תודה, ויקטור.‬
‫"אמא ברווזה העצובה יצאה יום אחד‬
‫"מעבר לגבעה, הרחק הרחק‬
‫"אבא ברווז אמר‬ ‫ביפ, ביפ, ביפ..."‬
‫- קואופרטיב וילג' -‬
‫"ביפ!"‬
‫וכל הברווזים הקטנים המטורפים חזרו.‬
‫- שלוש בנותיו -‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬
‫- שלוש בנותיו -‬