Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Så ud over det her har du det godt, ikke?
Han virker okay. Bedre, end jeg regnede med.
Næsten som sidst, jeg var her.
Det er svært at se, om han har ondt. Ikke når han sover.
Men det har du styr på, ikke?
For det skal jo helst være så smertefrit som muligt.
Jeg prøver nok at sige, at jeg håber, vi kan gøre det let for ham.
Uden det er noget stort. Er vi uenige, taler vi om det
uden at skændes eller at gøre ham ked af det.
Vi håndterer det som voksne mennesker.
Hvad skulle vi også være uenige om?
Sandheden er jo, at han er døende. Ingen af os kan forhindre det i at ske.
Jeg er ikke kold. Vi skal være der for ham.
Bare være der. Fortiden er lige meget lige nu.
Er der noget at tale om, kan det vente. Jeg håber, du er enig.
Vi er begge to kede af det. Det er alle. Det er svært.
Lad os ikke gøre det sværere, vel? Jeg så godt…
…IGVH'en om ikke at genoplive ikke er underskrevet.
Jeg bad om det mange gange, og nej, det er ikke let.
Det var let, men nu er det sværere. Det er ikke et stort problem.
Men det er sværere nu, han ikke ser lægerne.
Dr. Sanders eller en anden skal bekræfte underskriften.
Det var lettere, da du kunne tage ham med.
Jeg ved ikke, hvor lang tid jeg har… Han har.
Det er vigtigt. Det er det virkelig.
Han åbnede øjnene lidt.
Det var rart. Han ved, vi er her.
Jeg kan se, det gjorde ham glad.
Jeg ved det…
Jeg skal nok tage mig sammen. Jeg tuder ikke altid. Det er kun nu.
Det er så svært at være væk fra Mirabella og David.
Det er også det, ikke? Det er første gang.
-De kunne være kommet. -Nej, det er fint sådan her.
De har det godt og skal hellere huske deres sidste besøg her.
Da han havde det bedre. Det gør mest ondt.
Han var syg, men han var her jo stadig. Og kunne alting.
Jeg troede ikke, det ville gå så stærkt.
Jeg har set for mange film. Især dem for børn.
Alt har været så rart de sidste par år med Mirabella.
Selv de svære af dem er præget af skønhed og klarhed.
Det her føles for virkeligt.
Jeg vrøvler, undskyld. Jeg har jetlag. At flyve gør mig så følsom.
Nå, men…
Det er rart, det bare er os.
Sådan skal det være. Det ville han også synes.
Jeg afbrød noget. Undskyld.
Rachel, vi har ikke talt sammen siden thanksgiving. Hvordan går det?
Alt er fint.
Hvad vil du have, jeg skal sige? Alt er fint. Ikke andet.
Hun er helt sikkert høj. Her stinker af tjald.
Ja, gu er jeg høj. Jeg stener fandeme.
Jeg ruller en fed som det første om morgenen
og ryger mindst tre til i løbet af dagen.
-For sådan lever jeg sgu mit liv. -Ryg du bare tjald.
Men ikke her i huset, hvor nogen er syge.
Far er ligeglad.
Jeg har tit røget, når han var der, og han er ligeglad.
Han kan lide lugten. Det har han tit sagt.
Det er røgen, ikke lugten. Han er døende, så ryg udenfor.
Det tog dig kun fem minutter.
Fem minutter, før du kritiserede mig. For et sekund siden skulle alle bare enes.
Fald nu lige ned. Det behøver ikke være et problem.
Så længe hun ryger sit lort udenfor.
"Lort"? Hold da op. Det er gode varer. Ikke det bras, du altid bappede på.
-Det husker jeg. -Ja, i gymnasiet!
Modsat andre har jeg udviklet mig siden da.
-Men du er stadig en mær. -Rachel, Katie. Stop nu.
Hør her.
Hej, prøvede du at finde os?
Kom og sid ned.
-Undskyld, vi… -Du behøver ikke undskylde.
Jeg forstår godt, hvor presset det her er. Det er kun naturligt, når alt er svært.
Min kollega Mirabella er inde hos jeres far,
så jeg ville forklare situationen.
Mirabella?
Det hedder min datter.
-Wow. -Ja? Det er et smukt navn.
-Hun er tre år. -Hvor dejligt.
Det er også dejligt, at I alle sammen er her.
Sådan er det ikke altid. Familier har jo altid deres…
Nogle gange er det helbredsårsager. Nogle gange er det noget andet.
-Hans hustru døde for nogle år siden? -Han var gift to gange.
Ja, hun gjorde. Brystkræft for 20 år siden, ikke?
Det gør mig ondt.
Jeg ved ikke, hvordan det var, men det vil hjælpe at forstå den her proces,
nu jeres far ikke spiser og drikker.
Jeg eller Mirabelle eller helst os begge kommer hver morgen på det her tidspunkt,
men I har mit nummer.
Jeg vil gøre mit bedste for at give jer svar eller være her.
I skal ringe til os, når han dør.
Vi står for dødsattesten,
medmindre han af medicinske årsager kommer på sygehuset.
Undskyld, men navnet er så underligt. Jeg ser min datter for mig nu.
Men fortsæt. Undskyld.
Det er godt, at jeres far tolererer smertedækningen fint.
Hans kræft er fremskreden, og når vi har smerter,
kæmper kroppen naturligt nok imod. selvom det gør mere ondt på os.
Det vil sikkert fremskynde processen helt naturligt.
Det er den store forskel mellem hospice og hospital,
hvor man forlænger livet.
Vores mål er "så smertefrit som muligt".
Noget andet er, at ikke kun vores krop påvirker, hvor længe døden tager.
Jeg kender ikke videnskaben, men mine 12 års hospiceerfaring
har lært mig, at sindet spiller lige så meget ind som kroppen.
Der kan I være til stor hjælp,
hvis han holder ved og ikke vil dø, fordi han er bange.
I kan lade ham vide og forsikre ham om, at det er okay.
Sindet kan ikke hele sygdommen eller kræftstadiet,
men ved han, alt er okay, og at I er okay,
kan det virkelig hjælpe ham.
Undskyld. Angel, ikke?
Sikke et navn med dit hverv. Jeg ville spørge om noget.
Min far skulle skrive under på, han ikke ville genoplives.
Men det skete ikke, da han stadig så lægerne.
Det er vigtigt for ham, og derfor vil jeg høre, hvor længe han har igen.
Okay, det er svært at sige.
Det sagde han ikke. Når som helst, om et par dage eller længere.
Og han ser så syg ud.
Jeg så ham for en måned siden, men ser man ham nu, virker det som år.
Planen lige nu er, at jeg bliver her.
Vi skiftes til at sidde englevagt. Vi er sammen, når det sker.
Kører jeg, ved jeg bare, at når jeg er for langt væk, så sker det.
Kan du høre det? Christina synger for ham inde på værelset.
Bare det ikke er Grateful Dead!
Så dør han da! Vi hader begge to det band.
Hun er okay. Eller det virker sådan. Som altid, ja.
Bare hun ikke synger for længe. Så dør jeg nemlig.
Hun er… Hun er, som hun altid er.
Hun fik jo ikke ordnet den IGHV om genoplivning.
Så nu er det meget mere indviklet.
Hospicefyren skulle hjælpe,
men jeg skal vist få en læge herhjem og sørge for,
det sker, når han er vågen og klar.
Hun er ude. Jeg bad hende ryge udenfor, så hun blev sur.
Hun glæder sig til, han er død, og hun får lejligheden.
Jeg vil skide på, hvad hun gør efter det. Det er ikke mit ansvar.
Hvad laver du? Det må ikke ryge herude.
Victor!
Hvad fanden laver du? Ødelægger du lortet for mig.
Du kan ikke sidde her med dit lort. Det er problemet.
Det er jo lovligt nu.
-Har du ikke røget siden 90'erne? -Hold da op.
Jeg ryger hver aften,
men inde hos mig selv, når jeg kommer hjem.
Du ved godt, folk går amok, hvis nogen ryger så meget som en smøg her.
Så skal jeg ringe til strisserne. Det er vildt.
Hvorfor er du ikke derinde, hvor jeg kan ringe og klage,
og du kan bede mig rende og skide?
Okay…
…sidste hvæs.
Det er min lortesøster, ikke? Hun siger, røgen tager livet af far.
Hvordan har Vinnie det?
Han er sgu ved at dø, men ikke, fordi jeg ryger fed.
Hun er bare en lorte…
Der er altid noget galt.
Jeg prøver at falde ned, men så råber du ad mig.
Og du ved, jeg elsker dig, men råb dog af hende og ikke mig.
Jeg… Jeg prøver at holde mig oven vande.
Kommer du ikke ind til os? Sygeplejersken kommer om lidt.
Vi kan sidde hos ham før det. Vi kan synge for ham.
Eller I to kan være alene. Det er også fint.
Han sover og ser så fredelig ud.
Er du sikker?
Okay. Sig til, hvis du ombestemmer dig.
Du skal ikke føle, vi overtager din plads.
Christina?
Christina.
Ja?
Det er, hvad der er. Hele tre poser æbler.
Og ved du hvad? De ser gamle ud.
De er bløde og gamle. Se selv engang. Tre poser æbler.
Gammel ketchup og ikke andet.
-Hvor gammel er hun lige? -Jeg kan købe lidt ind.
Jeg gør det, men det er ikke pointen.
Damien er ni år, men kan passe bedre på sig selv.
Da far ikke kunne mere, endte hun med det her.
Og det er kun et par uger. Hvad sker der, når han er væk?
Vi tager os altså ikke af hende.
Du bor langt væk og har din egen familie.
Jeg har rigeligt at se til selv. Mere end rigeligt.
Hun er så langt ude, men det er ikke mit problem.
Hun er ude at købe ind. Ja, hun bor her også.
Vi skiftes til at sidde hos ham.
Sygeplejersken er her. Hun kommer fire timer om dagen nu.
Det er fint.
Nej, jeg ved ikke hvor længe.
Det ved ingen. Jeg ville ikke gætte…
Men jeg kommer nok snart hjem.
Det er fint.
Det er fint. Tak.
Jeg vil bare høre, hvordan det går. Hygger I jer?
…om de går tilbage til Kadeem Jack.
Her kommer Jack. Han hænger i luften og begår straffe.
Personlig fejl til Jack.
Og de fik ham med en flot finte her,
men se indersiden og venstre arm. Godt set.
Jeg savner dig. Jeg savner jer begge to.
Efter bare en dag glæder jeg mig til at komme hjem til jer.
Det her er ikke mit hjem mere.
Jeg er heldig, jeg er. Det lover jeg…
…de fem, der startede på banen. Dekker sidder over med en hjernerystelse.
Er det hende?
Ja?
Ja. Tak.
Lille trut.
Ja, det er mig. Mor.
Hej, søde, smukke Mirabella.
Har du savnet mig?
Jeg hører, du hygger dig med papa.
Jeg græder, fordi jeg er glad for at høre din stemme.
Mor er ikke ked af det…
Hun er glad, for hun elsker dig. Hun glæder sig til at se dig.
Ved du hvad? Jeg mødte en dame i dag.
Hun hjælper folk. Ligesom en læge.
Altså hun er læge. Gæt, hvad hun hedder.
-Hvordan har han det? -Han sover stadig.
Sygeplejersken er her en halv time mere. Aleswon? Alejuan? Alijan. Hun er sød.
-Skal hun spise med? -Jeg spørger.
Måske. Ja. Hun vil nok hjem. Hun har nok lang rejsetid.
Men lad os spørge. Det er bedst, hun ikke hader os.
Hvad med hende?
Jeg vil ikke trænge mig på.
Jeg siger, der er mad. Også til hende.
Ja, jeg lavede mad til hende. Sig det.
Jeg lavede mad til dem. Sig det til sygeplejersken og hende.
Alt grønt. Jeg fatter det ikke. Hun spiser intet grønt.
Vi har overvejet at farve maden med lidt madfarve.
Seriøst. Hun ved jo ikke, agurker ikke er lilla.
Men forvirrer det hende, når hun er større?
Ork ja. Og det bliver ikke det eneste.
-Meget forvirrer dem, når de er større. -Går det lidt bedre?
Med Tracey?
Det er så relativt. Hvordan "bedre"?
Taler hun til os? Ja.
Er hun en flabet teenager fuld af lort?
Og behandler hun især mig som fjenden,
der som forælder afholder hende fra alt, hun vil? Ja.
Jeg vil ikke…
Nej. Vi dropper det.
Kan du lide maden?
-Hvad er det? -Kan du lide maden, jeg lavede?
Ja, jeg kan lide maden, du lavede.
Tak, fordi du lavede maden.
Maden, du lavede, smager godt. Jeg er midt i noget med det sidste hold.
Derfor ser jeg på mobilen. Jeg arbejder.
Ser du ikke bare en kamp, du har væddet om?
Jo. Jeg væddede på 413, så ti dask giver 270.
Gør det nogen forskel, om du ser med?
Tak for mad.
Hun vasker ikke engang op.
Jeg snurrede rundt.
Sjovt.
Din T-shirt altså.
Jeg fandt den i en kasse på vores værelse.
Jeg må sortere i det og tage noget og smide resten ud, men…
Jeg er glad for, jeg fandt den.
Du elsker dem stadig. Går du stadig til koncert?
Jeg har godt kørt et par timer…
John Mayer?
Ja.
Ja. Familie er familie. Hvorfor sover du ikke? Du sad hos ham til kl. 4.
Jeg kan ikke sove, før de er i skole. Jeg sms'ede. Jay er værre end ungerne.
Men de kom afsted, så det er fint. Tracey spiste ingen morgenmad.
Jeg sov lidt før det og tager en lur.
-Hun har ikke taget nogen vagter, vel? -Hvem?
Nå ja. Det ved jeg ikke.
Jeg må hellere gå ind igen.
-Jeg var tørstig. -Er det ikke sært?
Vi kommer, og så dropper hun alt ansvar?
-Der er varm kaffe. -Tak.
Jeg skriver nekrologen. Kan du læse den igennem?
Ja, det forstår jeg.
Så må der komme en, der kan berigtige underskriften.
Det er vigtigt for ham.
Ja, det ved jeg. Men nu er han for syg til at komme ud.
Han ligger for døden, så jeg skal finde en løsning.
Ja tak. Jeg venter.
-Det er Angel eller Mirabella. -Jeg åbner.
-Er alt okay? -Ja.
Alt er fint. Lad os se engang.
Det hjælper at lytte til det.
Hej.
Godmorgen.
Rachel, ikke?
Tag tøj på og sid ned. Angel gav os en opdatering.
Fint.
Vil du have kaffe?
Okay, ja.
Jeg fortalte dine søstre, at Vincent på mig virker
længere fremme i processen end i går.
Jeg ved jo ikke, hvornår han dør.
Jeg gætter lige så tit rigtigt som forkert.
Jeg har set andre som jeres far holde ud længere, end jeg havde ventet.
Jeg siger bare, I skal være klar.
Især til, at han er mindre sammenhængende.
Har I kunne føre en samtale med ham?
Ja. Eller kun korte.
Nogle gange siger han et par ord som svar på noget.
Han tror, jeg er en anden, eller beder om noget, der ikke giver mening.
Han tror stadig, han skal arbejde eller aflevere noget arbejde.
Arbejde optræder tit. Selv hvis arbejdet var træls,
eller vedkommende glædede sig til pensionen.
Det kan være det familiære, personen har behov for.
Jeg håber, at I, hvis I kan,
husker at få sagt det, I føler, skal siges.
Hvis I vil.
For tiden er inde nu.
Underskriften…
-Ja. -Det er svært at få nogen herhen.
Med det, du siger, føles det mere umuligt.
-Ja. Jeg ved, det er vigtigt for dig. -For ham.
Jeg ved, hvad der sker eller ellers kan ske.
De brækkede ribbenene på min venindes mor.
Næsten alle sammen, da de prøvede at genoplive hende.
Hun endte som hjernedød i tre uger mere. Med brækkede ribben og knubs.
Det ønsker min far ikke. Når han dør, skal det være fredeligt.
-Forstår du det? -Ja.
Nogle gange…
…ringer folk ikke lige efter ambulancen, når de tror, deres pårørende er død.
Nogle gange er de ikke helt sikre, og derfor venter de lige med at ringe.
Okay.
Men hvad nu, hvis han pludselig skal på sygehuset?
Jeg er tilhænger af IGVH'er om genoplivning.
Men jeg kan ikke underskrive dem.
-Ja? -Hør lige. Jeg ved, du ikke vil derind.
Jeg var der til kl. 4, da Christina overtog.
Vi kunne bruge en hånd. Alle takler det, som de bedst kan.
Og det er mellem ham og dig, og hvordan du vil leve dit liv.
Jeg beder dig bare om ikke at ryge i smug på toilettet.
Det er ikke i smug, for det stinker.
Jeg siger det ikke for ham, selvom han ikke selv kan.
Jeg siger det for mig. Jeg beder dig respektere mine ønsker.
Ryg udenfor, mens han lever, og jeg er her.
Bagefter er lejekontrakten jo din. Så kan du gøre, hvad du vil.
Fylde køleskabet med rådne æbler. Sidde og bappe på din bong døgnet rundt.
Men ryger du udenfor nu, så tænk: "Jeg respekterer Katie".
Og så ved jeg, du respekterer mig.
Fint.
Drop det. Jeg magter det ikke.
-Rachel… -Jeg elsker dig, men skrid, ikke?
Ring bare, og gør, som du vil. Jeg er skideligeglad. Lortet er lovligt.
Ja, for fanden.
Skrid med dig med dit pis.
-Hvad så? Har du det godt? -Jeg prøver bare at overleve.
Ja, jeg ved det sgu. Ja, jeg gør så.
-Du kunne sidde, men du har de små med. -Alt er fint.
De sidder også snart og stener, du. Ryger deres egen tykke joint, ikke?
-Det ved jeg. -Ja.
Det ved jeg bare.
Lorteunger.
Jeg kom ud for at trække frisk luft.
Det er let at glemme verden udenfor, ikke? Det er godt lige at få lidt luft.
Her har jeg vist ikke siddet i årevis.
Men det er rart. Det glemte jeg.
Jeg kan huske, jeg før har søgt tilflugt herude.
Jeg havde brug for det.
Sært, hvad vi glemmer.
Ting, der er sunde for os, som lige at tage en kort pause.
Hvordan går det?
Jeg ved, det er svært,
at Katie og jeg kommer og invaderer dit hjem.
-Det er ikke mit hjem. -Det er det da. Dit og fars hjem.
Men snart er det jo dit.
Jeg sorterer mine ting og smider dem ud eller med hjem.
Undskyld, de har stået der så længe. Det skal du ikke stå med.
Jeg er ligeglad. Er det ikke mit værelse, rager det ikke mig.
Men jeg siger bare, tingene ikke skal blive her.
Jeg har masser af plads. For meget plads.
Nok til et barn mere, når tiden er inde. Men Mirabella er rigeligt lige nu, ikke?
Jeg kan ikke forestille mig to, selvom det er "lettere".
Eller det siger folk. Jeg ved, David er klar.
Hvad med dig?
Hvad med mig?
Og børn. Vil du have børn?
Undskyld, men du er tosset. Du er bare ret skør, ikke?
Er jeg?
Hvordan "skør"? Hvordan? Hvad mener du?
Måske er det alle de svampe, du åd. Grateful lorte-Dead. Det var så langt ude.
Ja.
Ja, det var.
Hør…
Sådan er det altså ikke.
For nogen er det nok, men…
Sådan var det ikke for mig.
Jeg driller bare. Jeg stener, så bare glem det.
-Nej, jeg tænker ikke på børn. -Det er fint. Sådan var det også før.
Folk forestiller sig mig nøgen i mudderet og alt det der Woodstock-halløj,
men koncerterne er bare nogle få, der passer på hinanden.
Ikke andet.
Alle…
…er knyttet sammen af fælles musikalsk kærlighed.
Noget, de føler sig knyttet til, kan relatere til og holde af.
Det er for folk, der ikke har fundet andet,
ikke fik andet og selv måtte finde noget.
Eller for nogle af dem. Ikke alle.
Jeg må hellere gå en tur.
Jeg henter noget mad. Vil du have noget særligt?
Nej, ellers tak.
-Okay. Vi ses. -Jeps.
Vi ses.
Jeg fik dit nummer fra dr. Sanders. Han mente, I tager på hjemmebesøg.
Min far er meget syg. Han er døende.
Tak. Ja.
Han vil have en IGVH om genoplivning, men er for syg til at komme ud.
Ja, han er ved bevidsthed.
Ikke hele tiden. Han får hospice-pleje herhjemme.
-Tror du, lægen ville… -Katie?
Hans vejrtrækning er underlig. Der sker noget.
Far?
-Rachel, kom. -Kan du høre mig?
-Der er noget galt. -Far?
Nej… Der er ingen… Han reagerer ikke.
Skal vi ikke ringe efter ambulancen?
-Nej. -Jo, vi skal.
-Nej. Jeg ringer til Angel. -Okay.
-Han er okay. -Han er okay.
Han er okay.
Hold da helt kæft.
Ja, det var vildt.
Jeg troede…
-Ja. -Ja, ikke?
Han er i hvert fald skidestærk. Han dør først, når han er klar.
-Fejrer du det? -Det kan du tro.
Jeg vidste, vin var en god idé. Tænk, at vi skåler for livet.
Jeg hælder op til dig.
Bare lidt. Angel sagde, han kommer snart.
Vi kan ikke feste, når han er her. Det ville se skidt ud.
Angel. Snarere "dødens engel".
Drik nu bare.
Skål for far.
Du hørte godt, hvad Angel sagde, ikke?
Ring ikke, før far helt sikkert er død. Før han stensikkert ikke trækker vejret.
Jeg går ind til ham og ser, om alt er okay.
Dødens engel kommer og tager ham.
Gå bare.
Får den i kurven lige fra indersiden. Og det var bare…
-Hold op med det der. -Nej, jeg har satset på begge kampe.
Det er lige meget. Vælg en. Det andet er pisseirriterende.
Vælg og se den vigtigste. Jeg kan ikke følge med i nogen af dem.
Det er bare frem og tilbage.
Ikke?
-…har bolden. Flot fra Nigel Hayes. -Tak.
Hvordan kan de have bolden så meget? Det går ud over kroppen.
Gasser gør det nu.
Vi skal ryge udenfor.
…den anden vej.
Det er en anmodning.
Vi ser jo kampen.
Det er ikke balladen værd.
Det er fint. Det er mit job.
Godt, jeg var i nærheden, så jeg kunne komme hurtigt.
Ellers havde jeg været på vej til Queens.
Vi er jo glade for, han stadig er her. Men lyden, da han ikke kunne få vejret…
Jeg eller vi vil ikke have, at han har ondt.
Ja, og Mirabella ser på det.
De kan tåle mere medicin, når smerterne tiltager.
Jeg synes, vi skal øge morfindroppet.
Vi skal bare afveje det nøje. Nok til at lindre uden at dræbe.
Mirabella siger, når hun er klar.
Men du ved, hvad jeg sagde før, ikke? Vi kunne have tilkaldt ambulancen.
Var vejrtrækningen blevet ved sådan… Han havde ondt, og vi kunne ikke hjælpe.
Jeg ved det godt. Det sidste, nogen ønsker, er den der gråzone.
Han skal gå bort så fredeligt som muligt. Men Mirabella kan hjælpe.
Hun siger, hvor meget han kan få.
Og sker det igen? Hvis vi giver ham mere, end hun anbefaler…
Det kan I ikke bare gøre. Det ville være manddrab her.
Faktisk i hele landet, ja. Også selvom patienten gerne vil.
Det kan man kun, hvis man begår en fejl, hvor det er uagtsomt.
Måske doserede nogen forkert.
Giver man lidt mere, kan det være dødbringende.
Der kan godt ske fejl, og uheld er naturlige, ikke?
Jeg er ked af, han havde ondt. Jeg ved, det var frygteligt for jer at se.
Men han er herhjemme og ikke på sygehuset
i håbet om, at det her vil ske så fredeligt som muligt.
Dødens fucking engel. Hvad sagde jeg?
Han prøver at hjælpe. Du spørger ham selv.
Ja, og han hjælper. Det ved jeg.
Jeg giver ikke far en overdosis ved et uheld, som Angel foreslår.
Han skal ikke have ondt.
Lad os lave noget mad, mens sygeplejersken er her.
Okay. Det taler vi ikke om. Fint nok.
Vin? Der er to glas tilbage.
-Der er en til, hvis… -Nej tak.
Rachel?
-Ja. Er der noget galt? -Det ved du selv, om der er.
Hold nu op, ikke? Vi røg jo udenfor. Nu går vi ind til mig og passer os selv.
Er det ikke underligt? Det er ret mærkeligt, ikke?
At have besøg lige nu?
Skal her være fremmede, når far er ved at dø?
Han er ikke fremmed. Vi har kendt hinanden et stykke tid.
Benjy er ingen fremmed, bare fordi du ikke kender ham.
Og far kan altså kan lide ham.
Okay.
Godt.
-Vær mindre hård ved hende. -Hun har det aldrig hårdt.
Det var frygteligt. Jeg troede, han døde. Hans vejrtrækning var vild. Og ansigtet…
Gid jeg glemmer, hvordan han så ud.
Ja, de har givet ham mere. Han sover. Jeg ved ikke, om vi får flere chancer.
Jeg er okay. I det mindste kommer jeg snart hjem.
Det er okay.
Katie åbnede vin for et par timer siden, og hende og Rachel er bare…
Men alt er okay. Alt er fint.
Sikken historie. Tredje quarterback i træk
forsvarer landsmesterskabet.
Hvad?
Jeg orker bare ikke, du sover her. Jeg har rigeligt at se til.
Jeg har det rart. Jeg sover ikke.
-Jeg vil ikke ud til de kællinger. -Aj, det er mine søstre.
-Kun jeg må sige sådan om dem. -Fint nok.
De siger, du skal ryge udenfor, men det her er dit hjem!
-Jeg orker ikke drama. -Okay.
Dæmp dig lige.
Okay, men du ved, det er noget pis, ikke? Og at du ikke behøver gøre, som de siger.
Du har været her hele tiden og har passet din far.
Bestemmer de nu? Passede de ham da?
-Gu gjorde de ej. -Hold op.
-Vær stille for min skyld. Du råber. -Jeg siger bare…
Hvor bor din søster?
Kun i Brooklyn?
Og hvor tit kommer hun? En gang om måneden, ikke?
Mindre end det.
Det er noget pis. Det ved du godt, du skal sige til hende.
Og hende den anden? Der er sgu da lukket og slukket.
-Okay. -Jeg er god til det her. Ja, jeg er.
Jeg har forstand på, når folk er fulde af pis eller helt blæst.
Og det er du ikke.
Du er ingen af de ting.
De ser ud, som om de har styr på alt, men det har de ikke.
Okay?
Forstår du det?
Ja.
"Efter jobbet hos kystvagten tog Vincent aftenkurser i erhvervsøkonomi
og forelskede sig i den stille pige med de grønne øje.
I 1978 blev hun Margaret Dyson.
Sammen fik de to døtre.
Margaret døde af brystkræft i 1994 efter en lang kamp med Vincent ved sin side.
Tre år efter…"
"Tre år efter ægtede Vincent Sarah Brodsky og tog hendes datter til sig som sin egen.
Sarah døde også før Vincent efter sin egen kamp mod…"
Der er mad nok til jer begge, hvis du og Rachel vil spise med.
Okay. Tak.
Rart at møde dig.
Vi har mødtes før.
Det er ikke så længe siden. Måske et par måneder.
-Har du glemt det? -Det ved jeg ikke. Det er væk.
Det var vist sidst, du var her, for det er et stykke tid siden, ikke?
Det var faktisk lige her. Herinde.
Vinnie og jeg så kamp. Bucks mod Bulls.
Det gjorde vi tit. Vi så mange kampe sammen.
-Det var rart. -Ja, det var.
Han fik mig altid til at føle mig hjemme.
Jeg glædede mig altid til at se ham.
Nogle gange sagde vi ikke et ord. Vi så bare kampen. Vi så bare.
Andre gange sludrede vi. Om alt og intet.
Om livet… Den slags, ikke?
Gamle mennesker.
Sådan er nogle af dem. Ikke dem alle. Men jeg enes som regel med dem.
De kan være så kloge, ikke?
Enten er de, eller også er de ikke.
Det kunne jeg altid lide ved Vincent.
Da han så mig, vidste jeg, han forstod visse ting, jeg ikke sagde.
Jeg behøvede intet sige…
I to havde vist et rart forhold. Det er godt at høre.
Jeg er ret god til at læse folk.
De behøver ikke sige noget.
Jeg ved bare alt om dem.
Eller det meste da.
Det er let, når nogen ser på mig, men faktisk…
…ser gennem mig.
Jeg forstår ikke helt…
Vil du ikke sidde her, siger jeg bare, der er mad nok.
-Du kan tage to tallerkener med. -Nemlig. Jeg ved godt, hvad du laver.
Det er nok åbenlyst, men jeg så det, før du sagde noget ved at gå forbi jer to.
-Du misforstår vist noget. -Jeg misforstår ikke en skid.
Jeg misforstår intet.
Jeg forstår.
Selv det at tilbyde os mad er dominans. Ved du godt det?
Jeg har siddet ved det bord oftere end jer to i årevis.
-Han er vores far. -Ja, men hvem tror I, har været her?
Hun siger ikke noget om det.
Rachel kan klare sig selv,
og det elsker jeg ved hende, men hun forsvarer sig ikke.
Især ikke med jer to. Hvem tror I…
Vi er med og har hørt rigeligt.
Nej, I har ikke,
for så opførte I jer ikke, som om I har været her hele tiden.
Hvem har hjulpet jeres far på toilettet?
Hvem…
Hvem har talt piller op i den dumme plastikæske med ugedagene på?
Ligesom da jeg så min mor
gøre det samme for morfar, da han døde?
Jeg kalder på hende. Og så lader du os være.
-Jeg kan lugte, at du har drukket. -Hun måtte fandeme made ham.
Da han kun ville have æbler, hvem skar dem så ud og madede ham?
I forstår ikke en skid.
Rachel, fjern din skidefulde kæreste fra os. Eller hvad fanden han er…
-Han kan ikke være her. Han skal ud. -Kom, Benjy. Vi skrider.
Må jeg sige farvel til Vincent? Må jeg sige farvel?
Ja, selvfølgelig.
Kommer du med?
Jeg bliver herude.
Du godeste.
Tak. Mange tak.
Det hjælper, at du kommer og tager en tørn hver dag.
Så kan vi forlade ham lidt. Og lige få vejret, ikke?
Nogle gange kan det godt være lidt for meget.
Du må undskylde det før.
Det bliver så presset. Det har du nok set før.
-Det gør ingenting. I morgen kl. 17? -Ja, medmindre der sker noget før det.
Så ringer jeg. Det føles… Jeg ved det ikke.
Lad os se, hvad der sker i morgen, men der går ikke meget længere.
Han har det ikke godt.
Undskyld. Jeg ved godt, du skal gå nu.
Men mange tak for i dag. Vi ses i morgen.
Rachel?
-Må jeg sige noget? Vent lige. -Nej tak.
-Jeg har ikke sagt… -Glem det.
-Jeg vil bare sige… -Okay, nu skal du høre.
Vi har intet at sige til hinanden. Intet.
Gør, hvad du skal, mens du her er. Ikke andet.
Vi to holder os bare fra hinanden.
-Det er hverken praktisk eller rigtigt. -Det handler ikke om dig.
Nej, det handler om vores far.
-"Vores far." Sjovt. -Hvad?
Du siger kun "vores far", når du vil have noget fra mig.
Ellers siger du "min far".
-Nu er du latterlig. -Hvad nu?
Jeg prøver at sige undskyld, men som du kan se…
Stik din undskyldning skråt op.
Flot. Du smækker med døren, når han ligger og dør.
Du er en møgforkælet mær!
Hvad fanden laver du?
-Vent. Nej! -Hvad laver du?
Nej!
Nej! Jeg smadrer dig fandeme.
-Smadrer du mig? -Ja!
Du er sådan en narrøv. En snyltende, ludfattig…
Christina, få den kælling ud herfra!
-Kom bare! -Stop!
Hold så op!
Jeg hader jer. I er nogle røvhuller. Nogle skide pattebørn!
Christina, hvor skal du hen?
Hallo.
Jeg gik fra ham for at pakke. Han er okay.
-Hvorfor pakker du? -Jeg må hellere tage hjem.
-Det er sent. -Det er bedst, jeg rejser.
-Sker der noget, så kommer jeg tilbage. -Der sker noget. Det ved du godt.
Jeg ved ikke, hvad du vil have mig til.
Der er et problem mellem os tre. Jeg vidste ikke, det også var os to.
Hun bor her, og du bor langt væk, så giver det mening, at jeg går.
Nej, for han dør, uden du er her, og så tilgiver du mig aldrig.
Undskyld, men du må ikke gå. Vi tre er nødt til at finde ud af det.
Vi må gøre, hvad vi kan for at enes i hvert fald lige nu.
Jeg troede, vi to havde det fint.
Det overraskede mig.
Katie, jeg var vred.
Jeg blev vred. Lad mig dog sige noget, okay?
Jeg var bange.
Vi kan sætte os.
Os alle tre.
Vi kan lade døren stå åben, så vi hører, hvis der sker noget.
Jeg ved ikke… Han dør bare, mens vi taler sammen.
Det tror jeg ikke.
Især ikke, når han kan høre os tale sammen.
Jeg tror ikke, hun vil.
-Hej. -Hej.
Katie har skrevet fars nekrolog.
Okay.
Hun læste den for mig før.
Jeg hørte, hvad hun skrev, og tænkte, at vi har hver vores historie.
Hvem han er og har været for os.
Han opdrog os alle tre, men ikke samtidig.
Vi havde forskellige liv, selvom vi delte samme hjem.
I var flyttet, før jeg blev teenager. Selvfølgelig er vi ikke ens.
Jeg er ked af det, jeg sagde tidligere.
Jeg hader jer ikke. Jeg synes ikke, I er nogle røvhuller.
Jeg var vred.
Jeg var bange. Det var alt, jeg lovede, ikke ville ske.
Så undskyld.
Pis. Glem det dog.
Det var ikke problemet.
Altså… alt er fint.
Du behøver ikke undskylde, men tak.
Alt er fint, Christina. Men tak for undskyldningen.
Undskyld, du kom sådan i klemme.
Altså…
Jeg prøvede også at sige undskyld, før det gik skævt.
For hvad?
For at kritisere dig for det med æblerne.
-De var jo til far. Undskyld. -Gør det nogen forskel?
Opklarer æblerne alt for dig?
Det var bare en ting, hvor jeg tog fejl.
Ellers andet?
Ja.
Jeg har hele tiden vidst, vi var i dit hjem.
Pis! Det er også jeres hjem. Det ved vi godt…
Men du bor her og er lejer.
Det er anden gang, du nævner det. Hvad er det, du vil sige?
Du nævnte det også før. Udenfor. Hvad er der med det?
Ikke noget. Men når han dør, er det dit hjem.
-Og det tror I ikke, jeg vil skide på? -Undskyld. Lad os…
Lad os dæmpe os. Vi skal kunne høre ham derinde.
Okay? Jeg tror ikke, nogen af os siger andet, end hvad vi godt forstår.
"Forstår"?
Hold da op. Vel holder du af ham, men det er også en fed lejlighed, ikke?
Lad os være ærlige. Ingen har så lav husleje i byen.
Det findes jo bare ikke. Det er godt.
-Godt for dig. Tag den bare. -Nej, op i røven! Jeg vil ikke have den.
-Hvad nu? -Nu er du dum. Hvorfor dog flytte?
Fordi så er vi færdige med hinanden og hele lortet.
Det giver ingen mening. Kan du forklare, hvad der sker?
-Aner det ikke. -Nu spiller du dum.
Fuck dig.
-Nå, okay. -Stop nu.
Alt er okay.
Jeg tror,
at Rachel spørger om,
hvad vi har sammen, når han er væk.
Ikke os to.
I to er tydeligt nok.
Og jeg forstår dig godt, Christina.
Du bor langt herfra. Du har dit barn.
Du plopper nok nogle flere ud.
Du har dit liv. Byen er ikke noget for dig.
-Tænker du kun på dig og Katie? -Nej, for satan.
Nej, men du handler, som om vi har noget til fælles.
Det var det, jeg ville sige.
Vi har hver vores historie, men kender ikke hinandens.
Vi tror, vi gør, men måske kan I… Altså…
Måske før jeg "plopper" børn ud, som godt nok lyder klamt.
-Det passer. -"Plopper"? Intet plopper.
-Sådan er det ikke. -Det ser da sådan ud.
Okay, før jeg vælger at udvide familien, hvis jeg vælger det,
er der ting, jeg gerne vil nå.
Hvad da? Hvad er det, du skal nå?
Dit liv er perfekt.
Det ved jeg og alle andre. Du siger det hele tiden.
Tror I det?
Er det det, jeg siger, når jeg viser billeder af Mirabella
eller taler om mit liv?
Katie?
Virker det sådan på dig?
Hold da kæft.
Ja, hold da kæft!
Sådan var det slet ikke ment. Det var ikke…
Undskyld, jeg ville ikke sige noget, du blev ked af, okay? Jeg…
Jeg troede, det var åbenlyst. Du brokker dig jo aldrig over noget.
Måske lige, at Mirabella ikke spiser grøntsager.
Men det er nok bare mig. Glem, jeg sagde noget.
Hvad er det, du vil nå, før du får flere børn?
Jeg vil for det første gerne have et forhold til dig.
Det er sødt, Christina.
Det er det.
Har vi ikke allerede et?
-Ikke et ægte, nej. -Det er, hvad det er.
Hør…
Lad os bare glemme det.
Vi er helt forskellige. I to deler i det mindste gener.
I har samme mor.
-Og far. -Ja, ja.
Det ved jeg.
Okay? Jeg mener bare, at han også er min far.
Han er min far lige så meget, som han er jeres.
-Men du havde en anden far. -Som jeg sgu da aldrig kendte.
Han døde, da jeg var fucking fire.
Han var din far. Og mens han var din, var Vincent vores.
Det er humlen.
Det er det, det hele handler om.
Jeg havde ingen far…
…før ham.
Vel?
Hvad er det, I ikke fatter?
Han var min far.
Så det er min far derinde
og herinde.
Og han ligger og dør! Ikke?
Det er min far.
Det er min egen far, okay?
Det siger jeg heller ikke, han ikke er, men…
Selvom jeg ikke brokker mig, kan jeg godt have problemer.
Jeg har passet på ham.
Det er sgu da ikke lejligheden!
Hold da kæft.
Jeg fandt vist en, der kan komme.
-En læge, der vil underskrive. -Det var godt.
-Undskyld. Du strækker ud. -Nej, nej. Jeg er færdig nu.
-Vil du have kaffe? -Ja tak.
Far skal jo være klar i hovedet, når lægen er her.
Ja, det bliver svært. Han sagde intet til mig i går.
Han mumlede lidt, men jeg forstod intet.
Samme her. Er det forkert at give ham kaffe?
Okay, måske ikke.
Han skal bare have ét klart øjeblik. Ikke andet. Jeg ved, han kan.
Kaffen er god. Tak.
Undskyld det i går. Det gik for vidt.
I lige måde.
Jeg indså noget i går, efter vi havde talt sammen.
Det er dumt.
Jeg skulle have indset det for flere år siden, men det skete ikke.
Hendes mor døde. Som vores.
Det er en ting til, vi har til fælles ud over far.
Vi talte aldrig om, da det var hende.
-Du var ung. -Ja. Det var vi alle sammen.
Sikkert for unge til at tale rigtigt om det.
Lægen er her.
Kan du… mens jeg…?
Vil du have kaffe? Den er frisk. Der er også vand og juice.
Han er herinde.
Sygeplejersken kommer kl. 15, men vi kan nok vække ham.
Far, hvordan går det?
-Jeg hedder Christina. Det er vores far. -Vi tager håndtaget her, så…
Og så… Tryk på knappen, så han sidder op.
Han hvilede sig. Han sagde et par ord.
-Sådan. -Er det bedre, far?
-Okay, fint. -Ja.
Vi kan bare…
Gid du havde set ham.
For et par måneder siden, da han var rørig.
Det var ikke noget problem. Han skulle bare have en puls.
550 dollar for ti minutters arbejde.
Det er let arbejde. Men nu er det på plads.
Sig, at hun skal. Det kan ikke diskuteres.
Jeg kan ikke altid være skurken eller "den onde mor".
Det er svært nok her. Sådan er jeg her. Det fatter jeg ikke.
Hvorfor tror alle, jeg er sådan? Det er ikke fair.
Det er ikke mig, men ingen giver mig plads til at være andet.
Ikke noget. Glem det. Okay.
Lad Tracey gøre, som hun vil. Jeg bestemmer ikke.
Vi tales ved.
Du er vel nok en sød vovse.
Du er stor, hvad? Du møfler rundt som en stor hund.
Hold da op. Det er en god hund, hvad? Kan den… Den spiser nok godt, hvad?
Hej.
Ja, det er rigtigt. Nemlig.
I burde åbne tidligere. Hvorfor først kl. 10, hvad?
Derfor er hele kvarteret på røven.
Jeg åbner min egen bong-biks. Som pissenem døgnkiosk.
Tag lortet og skrid med jer, ikke? Ja. Fucking engros, ikke?
Fedest.
Jeg åbner ingen biks, så bare rolig.
Godmorgen.
-Hejsa. -Hvordan går det?
Jeg klager ikke.
Det var godt.
Jeg kom for at se til jeres far. Og I fik papirerne underskrevet.
Ja. Der kom en læge til morgen.
Og han skrev under? Er han klar over, hvad der sker?
-Ja. -Det var overraskende, men godt.
Jeg skulle til at forklare dine søstre…
Jeg ved, det er svært, men jeg tror ikke, jeres far kommer til bevidsthed igen.
Det lader dog ikke til, han har ondt.
Med hensyn til bagefter kommer både Mirabelle og jeg så hurtigt, vi kan.
Vi ordner så meget, vi kan.
Men der er visse ting, vi ikke kan svare på.
Når I indser, at han er død, så prøv at huske at notere det.
Altså det skal ikke være på sekundet. Det ved vi godt.
Vælg et minut, når I kan.
Måske beslut jer for, hvem der gør hvad.
Hvem ringer rundt? Hvem dokumenterer?
I får brug for hinanden.
-Det er godt, I er tre. -Det føles, som om du siger, det sker nu.
At løbet er kørt nu. At det er vejs ende.
Ja, men var det ikke det i går?
Ikke for noget, men vi ved, han er døende. Det fatter vi.
Du ved ikke, hvornår,
men du kommer hver dag og siger, det sker nu.
Jeg taler ikke på deres vegne, men det er sgu ret træls, ikke?
Det er ret meget. Vi har sagt farvel så længe.
Ja, helt sikkert i går.
-Og i dag. -Ja.
Undskyld, hvis jeg virker overdrevet. Det er ikke min hensigt.
Men det er jo ved at være slut.
-Derfor er jeg her. -Det ved vi.
Og du har været alle tiders. Vi er virkelig taknemmelige.
Det blev sent i går.
Jeg kunne ikke lade være. Han kommer hver dag og siger, han dør.
Det er slemt nok uden hans lortedrama.
Ja.
"Godmorgen. Jeres far dør. Er der kaffe?"
-Hvad er der med jer to? -Undskyld. Jeg skulle have tiet stille.
Nej, du har ret. Han kunne godt skifte plade
og sige, han snart jonglerer, bare for at se, om vi hører efter.
Jonglerer?
-Ja, bare noget vilkårligt. -Hvorfor lige det?
-Far kan ikke jonglere. -Han kunne få en mønt til at forsvinde.
-Ja! -Okay, men…
Ja, nemlig.
"Jeres far får snart en mønt til at forsvinde."
-Det er fedt. Det giver mening. -Du er skæv. Men jeg er enig.
Går du derind?
Hvis du vil. Intet pres.
Men hvis du vil ind sammen med os eller uden os, håber jeg, du siger det.
Jeg går derind. Jeg kalder, hvis der sker noget.
Eller hvis en mønt forsvinder.
Jeg vil ikke have, vores forhold slutter, når han er væk.
-Hvilket forhold? -Tja, hvad kunne du tænke dig?
Nej, du tager telefonen. Tracey!
…arbejder så hårdt. Tim Bennett takler Jimmie Hunt.
Det er, hvad der sker.
Bennett får fat i bolden igen.
Jeg blæser på, at du var til frokost.
…ekstremt fysisk og helt uden…
Tracey?
Det er lige det, jeg vil se… Hvor de bare stryger op ad banen…
Jeg kan ikke.
-Nu skal I høre. -Tracey?
…skal ske på et tidspunkt i kampen…
Tracey, hør nu efter. Stop og hør efter.
Lad nu være. Tracey, jeg beder dig…
Tracey!
-Vil du ikke have halvdelen? -Nej, jeg er ikke sulten.
-Det er sært, men der står, man skal… -Det er fint.
-Skal jeg lave noget? Jeg er altid sulten. -Det siger du ikke.
Vil du have en pause? Jeg kan sidde hos ham.
Nej tak. Vil du gerne ind til ham?
For vi kan sidde der sammen. Det er fint. Jeg læser bare for ham.
Det er okay. Jeg har ting at lave.
Ved du, hvor Rachel er?
Christina?
Hej.
-Sidder du der? -Ja.
-Jeg tog en pause. Hvad er der? -Ikke noget.
Tag pausen. Alt er fint.
-Er han død? -Nej.
Vi ringer da, hvis der sker noget.
Det ved jeg jo ikke.
Det er underligt, du sidder der.
-Katie har lavet mad, hvis det er? -Ja.
Det er sygt underligt herinde.
Jeg tog bare en puster, før jeg går ind til far igen.
Okay.
Ja.
Jeg tjekker stillingen. Jeg har et væddemål kørende.
Det giver røv og nøgler, men… man ved aldrig.
Er du okay?
Alt er fint.
Okay.
Her. Tag den her.
Tak.
Det er okay.
Hej, papa.
Vi fik Clippers til +125,
Bills -200, Titans -145, Vikings -900,
Mets -115 og Eagles -220, så…
Tyve dask gav 724 plus det løse.
Vildt, ikke?
Ja.
Godt at se dig. Kom ind.
-Hvordan går det med jeres far? -Han er her stadig og holder ved.
Er du sulten? Der er suppe.
Nej? Så kaffe da?
Okay.
Sig, hvis du ombestemmer dig. Jeg lavede for meget.
Skal du i bad nu? Med Rap-rap og hvem mere?
Med bobler? Det var pænt af far.
Sprøjt lidt vand for mig også.
Hej?
Hej.
Du er midt i noget. Ikke noget. Nej. Alt er fint.
Jeg har hjemve og ville bare sige hej.
Det gør jeg. Tak.
Sæt dig til rette.
Bemærk, hvordan du sidder.
Husk, at meditationens grundlag er at sidde og vide, at du sidder.
Alle andre aspekter…
Hvordan går det så?
Det går okay.
Hvad med din far?
Han holder ud.
Han er her stadig.
Det er godt.
Jeps.
Du ved godt, hvad jeg skal sige, ikke? Om at ryge herude.
Så det siger vi, jeg sagde, okay?
Jeps.
Tak.
-Hvor mange gange om dagen gør du det? -Bare når jeg kan.
Normalt har jeg ikke tid, men det hjælper.
-Vil du være med? -Ellers tak.
Måske når børnene er ældre og ude af huset.
-Jeg har svært ved at skrive det her. -Prøv at spørge Rachel.
Synes du?
Har du travlt?
Jeg skriver på nekrologen og håbede, du kunne hjælpe med den.
-Jeg ved intet om den slags. -Det gør jeg heller ikke.
"Vincent arbejdede stolt for kommunalforvaltningen.
Han gik på pension efter 32 år som en værdsat kollega.
Vincent huskes for sit engagement i familie og venner,
sit varme sind og sin gode humor og sin stærke kærlighed til Jets."
Var det det?
Indtil videre.
Jeg ved godt, det lyder tørt.
Jeg kan ikke finde ud af at opsummere hans liv.
Det, du har skrevet, er da fint. Hvem læser den slags?
-Man kendte jo personen, ikke? -Det er mere at markere noget.
"Den her person levede", hvis nogen vil vide det.
Jeg tør vædde på, du kan skrive hvad som helst, uden nogen ser det.
Gift med et par tossede kællinger og fik nogle tossede unger.
Tak.
Men seriøst, ikke?
Vincent…
…elskede Jets.
-Ja, det er med. -Han elskede at grine af dumme ting.
Han elskede gamle film,
at lytte til plader.
Han…
Han ringede ind til radioen og skændtes med dem i programmerne.
Han blev stiktosset og råbte og skreg, men så glemte han hvorfor.
Han er skideligeglad med en masse, man bare skal være skideligeglad med.
"Han er skideligeglad med en masse…" Det lyder rigtigt.
-Alt, jeg siger, passer jo. -Ja.
Og mere interessant end min version. Men det er også bare en liste.
Jeg prøvede.
En dag, efter Sarah var død altså…
Katie, du var på college, eller også var det før det?
Men du var her ikke. Rachel, du havde…
Du var ude om aftenen, så ret tit var far og jeg alene hjemme om aftenen.
Jeg behøvede ikke lektiehjælp, og han sørgede jo.
Men vi så en film eller serie sammen efter maden.
Det tænker jeg tit stadig på. Der var sådan en ro.
En aften blev han virkelig vred over noget, vi så.
Jeg har glemt detaljerne, men der var en, der var døende.
Han ville forklare mig, at døden, vi så på film,
ikke lignede virkeligheden overhovedet.
At bøger og film og alt, der skildrer døden, gør det forkert.
Selve det at sætte billeder og ord på er, hvor det altid går galt.
Det var en stor, fed løgn. Det. vi så… Kan jeg huske det?
"Man kan kun opsummere nogens liv og sætte tingene i perspektiv…
Hvad de gjorde, hvem de var, hvordan de elskede og var…
-Hvad er der? -Han sover bare. Jeg skal gå nu.
Det var vildt.
-Jeg troede, der var sket noget. -Ja, ikke?
Det er vildt.
Vi er så anspændte. Det føles forkert.
-Jeg følger hende ud. -Hvad? Nej, vent lige.
Du kan ikke gå nu. Du var jo…
-Sig, hvad far sagde om at dø. -Okay.
At man kun kan formidle, hvordan døden føles, gennem fraværet.
Alt andet er fantasi.
Okay.
Så slet og ret… skal man ikke skrive noget.
Jeg tror, far prøvede at sige,
at vi ikke ved, hvem han er, før bagefter.
Jeg ved da, hvem folk er, mens de stadig lever, ikke?
Jo.
På en måde. Eller hvem de er lige nu.
Jeg…
Det rager ikke mig, men…
Jeg hørte dig skændes med Tracey, og altså den, hun er lige nu.
Som teenager, ikke? Det ved du også.
Jeg tror, at far mente, var den samlede pakke.
Det hele, ikke?
Alle tiderne i livet, alle dem, vi kan være.
Det hele, ikke?
Jo.
Det glemmer kan let med Tracey.
Det føles, som om hun altid vil være sådan.
Nej. Hun vil stadig være forkælet, når hun er ældre, bare på en anden måde.
-Jeg driller bare. -Det ved jeg.
Jeg er ked af, jeg ikke hjalp dig mere her.
Jeg ved, det var hårdt.
Det er fint.
Jeg kunne lide det.
Men tak.
-Jeg håber ikke, du flytter herfra. -Hvorfor?
Fordi lejligheden skal blive i familien.
Skal vi gå derind sammen nu?
Kom. Det gør vi.
-Se, hvem der er her. -Alle dine piger.
Hej.
Far, det er mig.
Op.
Hvad siger du?
Jeg forstår det ikke. Skal jeg flytte dig?
Sig det igen.
-Jeg tror, far vil sidde op. -Vil du?
Far?
-Pas på maleriet! -Okay.
-Åh gud. -Venner.
-Er det nu en god idé? -Langsomt.
Okay. Men forsigtigt.
-Pas på fødderne. -Følg mig.
-Se. -Okay. Sådan, far.
-Hold ham oppe. -Okay.
-Okay? -Sådan, ja.
Okay. Sådan.
Han vil nok sidde i sin stol.
Er det smart? Hvis vi nu skal flytte ham?
Hvorhen?
-Okay. -Okay.
-Fint. -Okay.
-Her. -Ja, tag den anden stol.
-Ja? -Ja, sådan.
Flyt. Flyt skærmen herover.
-Okay. -Vent.
Jeg løfter dine fødder, far. Okay?
-Lås den. -Okay. Lås begge sider.
Okay?
-En, to, tre. -Op.
Okay.
Jeg sætter stikket i.
Sådan. Okay, her.
Ja. Tak.
Pas på.
-Har du den? -Ja.
-Den er sat til. -Okay.
Ilten strømmer nu.
Okay.
Ja.
Hej!
-Hvad nu? -Jeg tror ikke, han må spise.
Vi hænger bare ud og ser en film eller en kamp…
Far…
Titans tabte, men vi kan se Bills, hvis du vil.
Vil du det?
-Vend dig lige om. -Ja.
-Okay. -Okay.
Hej.
Det var frygteligt.
Søde far.
I skal lige…
-Den lyd er… -Men far…
Vent. Det må du ikke!
-Nej. -Nej, jeg…
Nej, lad mig.
Jeg har stadig… kræfter tilbage.
Drop de chokerede blikke. Jeg har ligget længe nok i sengen.
Tak, fordi I prøver, men…
Nej.
Rachel er jeres søster.
Hun er min datter.
Jeg opdrog hende ikke "som" min egen. Hun er min egen!
Betød generne noget, havde hun haft en helt anden far.
Hun havde haft en far som min.
Min far var et røvhul. Det ved I godt.
Vi var i familie, men… han var ingen far.
Du aner ikke, hvor højt Rachel elsker jer.
Hvor meget du betyder for hende.
Da du flyttede hjemmefra på college, var hun helt knust.
Det eneste værre var, da hendes mor blev syg og døde.
Jeg ventede hele tiden på, at I ville indse, hvorfor I skændes sådan.
Hvor meget I ligner hinanden. I skal gøre jeres umage, når jeg er væk.
Jeg ved, I kan have et bedre forhold.
I vil være tættere knyttet, når jeg er væk. Det ved jeg bare.
Christina.
Christina…
Jeg vidste, du tog fejl.
Jeg hørte, hvad du sagde om, da vi så film sammen.
Det var den eneste gang, jeg ikke lod dig få ret.
Det gjorde andre heller ikke.
Jeg er simpelthen så ked af det.
Du har bare…
Lige siden du lærte at gå, lod du til at kunne klare dig selv.
Du kringlede alting selv.
Og da din mor døde, virkede du også okay.
Jeg skulle have vidst, det var forkert.
At du var lige så ked af det, men jeg kunne ikke se for bare sorg.
Og så forelskede jeg mig igen, og…
Din datter får alt, hun ønsker sig.
Jeg ser dig og din kærlighed til hende og David,
til alle, der slutter sig til jer, hvis du får flere børn.
Og det skal du have tak for.
Tak, fordi du gør det bedre end mig. Fordi du gør mere.
Jeg elsker den her by.
Den betager mig.
Ligesom kakerlakker og ukrudt forgår vi ikke så let.
Jeg vil savne spøgelserne og minderne fra hvert et gadehjørne.
Jeg er snart blandt dem.
Jeg havde en til sand kærlighed ud over jeres mødre.
Det var, da jeg var helt ung og arbejdede for kystvagten.
Hun hed Bliss.
Ja, ja, men de hedder de tit i Irland.
Hun var nemlig irsk. Og fra Queens.
Ligesom jer og som jeres mødre
kunne hun klare sig selv.
Men jeg havde aldrig mødt en som Bliss før.
Hun var interesseret i flere ting end nogen andre, jeg kendte,
dengang eller sidenhen.
Hun fandt livet,
verden og mennesker spændende.
Det var befriende at opleve. Jeg kunne ikke få nok af hende.
Jeg ville se ligesom hende. Jeg prøvede at se ligesom hende.
Og så rejste jeg.
Og da jeg kom tilbage… skrev jeg ikke breve mere.
Som det sker her i livet, gled det ud i sandet.
Vi så aldrig hinanden igen.
Bortset fra én gang.
Vi passerede hinanden med hver sin gruppe. Det var så kort.
Da jeg greb hendes arm og sagde "hej",
spurgte hun, om jeg kunne huske hende.
Jeg sagde: "Naturligvis. Du ændrede hele mit liv."
Så smilede hun.
Men føler jeg skyld over noget, er det, at jeg måske skulle…
Jeg kunne have udtrykt mig bedre.
Der var intet stort at lære. Jeg…
Alle dør med mindst en ting, de fortryder.
Men jeg…
Jeg vil bare have, I hører om kærligheden.
Noget, der ændrede mig helt fundamentalt.
Far?
Det gjorde mig…
…til den, jeg er.
Far.
-Far? -Far.
-Far? -Far?
-Der… -Far?
Jeg…
-Far. -Nej.
-Far. -Far. Far!
Far!
MED DYB MEDFØLELSE
DØDSATTEST
Far er død.
Fem små ænder svømmer en tur
Langt borte og fulde af filur
Andemor kaldte Rap, rap, rap
Men kun fire små ænder kom retur
Fire små ænder svømmer en tur
Langt borte og fulde af filur
Andemor kaldte Rap, rap, rap
Men kun tre små ænder kom retur
VIL IKKE GENOPLIVES
Tre små ænder svømmer en tur
Langt borte og fulde af filur
Andemor kaldte Rap, rap, rap
Men kun to små ænder kom retur
To små ænder svømmer en tur
Langt borte og fulde af filur
Andemor kaldte Rap, rap, rap
Men kun en lille and kom retur
En lille and svømmer en tur
Langt borte og fuld af filur
Andemor kaldte Rap, rap, rap
Men ingen små ænder kom retur
Hvordan går det?
Jeg hørte om din far. Det gør mig ondt.
Er du okay?
Ja.
Jeg har det okay.
Tak, Victor.
Trist andemor svømmer en tur
Langt borte og uden filur
Andefar kaldte Bip, bip, bip
Bip!
Og alle de små ænder kom retur.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen