Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Du har haft det bra, va? Bortsett från det här.
Han verkar okej. Bättre än jag trott.
Ganska likt sist jag var här.
Svårt att säga om han har ont, i alla fall när han sover.
Du har koll på det, va?
Huvudsaken är väl att göra det så smärtfritt som möjligt.
Jag hoppas att vi kan göra det skonsamt för honom.
Vi gör ingen grej av nåt.
Om vi är oense, pratar vi lugnt om det, vi vill inte göra honom upprörd.
Vi hanterar det som de vuxna vi är.
Vad finns det ens att vara oense om? Sanningen är att han är döende.
Det kan ingen av oss göra nåt åt.
Jag försöker inte spela kall. Fokus är att finnas här för honom.
Gamla saker spelar ingen roll nu.
Gammalt groll får vänta. Hoppas ni håller med.
Vi är alla upprörda. Det är svårt. Det suger.
Så vi gör det inte svårare, va?
Jag såg att…
Jag såg att "Ej HLR" inte var påskriven som jag bett om.
Många gånger. Visst, det är inte så lätt.
Eller det var lätt, men inte längre. Jag tänker inte göra en grej av det.
Men det är svårare nu när han inte träffar läkare.
Jag får typ ta hit Dr Sanders som vittne när han skriver på.
Det hade varit enklare när han väl åkte dit.
Jag vet inte hur mycket tid jag har. Han har.
Det är viktigt.
Det är jätteviktigt.
Han öppnade ögonen en stund.
Det var fint. Han vet att vi är här. Det gjorde honom glad.
Jag vet.
Jag ska inte vara såhär hela tiden.
Jag ska inte gråta mig igenom det. Bara just nu.
Det är konstigt att vara ifrån Mirabella och David.
Det är dels det.
-Det är första gången. -Du kunde tagit med dem.
Nej, det här känns rätt. De har det bra.
Jag vill hellre att de minns vårt senaste besök.
Då mådde han bättre. Det är det som gör mest ont.
Han var fortfarande sjuk, såklart, men han var fortfarande så där,
så kapabel.
Jag trodde inte det skulle bli såhär så plötsligt.
Jag har nog sett för många filmer, barnfilmer speciellt,
med Mirabella de senaste åren. Där är allt så fint, ljust.
Även när det blir tungt är det vackert och tydligt på nåt sätt.
Det här känns så verkligt. Jag svamlar. Förlåt, jag har jetlag.
Jag blir ännu känslosammare när jag flyger.
I alla fall…
Det är fint att det bara är vi.
Det är så han hade velat ha det.
Jag avbröt nåt. Förlåt.
Hur mår du, Rachel? Vi har inte pratat sen Thanksgiving.
Hur mår du?
Bara bra.
Vad vill du att jag ska säga? Jag mår bra. Inget mer med det.
Hon är definitivt hög. Hela stället stinker gräs.
Ja, för fan, jag är hög. Hög som ett hus.
Jag rullar en blunt när jag vaknar, sen röker jag minst tre till under dagen.
-Vet du varför? För det är så jag gör. -Rök gräs, du.
Men inte i hemmet när nån är sjuk.
Pappa bryr sig inte.
Jag har alltid rökt här och han har aldrig brytt sig.
Han gillar faktiskt doften. Det har han sagt flera gånger.
Det är röken, inte doften. Han är döende. Gå ut bara.
Jävlar, det tog fem minuter.
Fem minuter innan du la dig i min skit.
Först: "Vi ska inte bråka."
Ja, vi lugnar ner oss. Det här behöver inte bli en grej.
Och hon röker sitt skitgräs utomhus.
Skitgräs? Snälla. Jag köper kvalitetsgräs.
Inte skiten du brukade röka jämt.
-Tror du jag glömt? -Det var i skolan.
Jag har mognat sen dess.
-En mogen bitch. -Rachel, Katie, nej. Sluta.
Titta.
Hej. Letade du efter oss?
Kom och sätt dig.
-Ursäkta, vi… -Be inte om ursäkt.
Det här är en påfrestande situation.
Det blir så. Det är en svår tid.
Min partner Mirabella är i rummet med er far
och jag vill prata med er om läget.
Mirabella?
Min dotter heter så.
-Wow. -Jaha? Det är ett vackert namn.
-Hon är tre. -Åh, vad fint.
Och det är fint att ni alla är här vid ett sånt här tillfälle.
Det är inte alltid så. Saker händer i familjer.
Ibland kan folk inte komma av medicinska skäl.
Ibland är det, ni vet, andra saker.
-Så hans fru gick bort? -Han var gift två gånger.
Ja, det gjorde hon. Bröstcancer för 20 år sen, eller hur?
Jag beklagar. Jag vet inte hur det var då
men det kan vara hjälpsamt att förstå processen här
nu när er far slutat dricka och äta.
Jag, eller Mirabella, eller båda om möjligt,
kommer varje morgon vid den här tiden, men ni ska få mitt nummer.
Jag kan svara på frågor eller komma hit om det behövs.
Det är oss ni ringer när han väl går vidare.
Vi kan dödförklara, om han inte av medicinska skäl
förs till sjukhus innan.
Förlåt, det är bara så märkligt att hon heter så.
Jag tänker på min dotter när du nämner henne.
Snälla, fortsätt. Förlåt.
Det är goda nyheter att er far svarar väl på smärtbehandlingen.
Cancern är långt framskriden, och när vi har ont,
försöker våra kroppar kämpa emot, även om det faktiskt gör mer skada.
Lindringen kan påskynda processen på ett naturligt sätt.
Det är den stora skillnaden mellan palliativ- och sjukhusvård,
som vill förlänga livet.
Målet är så lite smärta som möjligt.
Men en annan sak,
inte bara kroppen påverkar hur lång tid det tar innan vi lämnar.
Jag kan inte förklara det vetenskapligt men under mina 12 år inom palliativ vård
har det blivit tydligt att sinnet spelar in lika mycket som kroppen.
Där kan ni vara till stor hjälp.
Om han klamrar sig fast vid livet av rädsla
kan ni hjälpa genom att berätta och lugna honom med
att det är okej.
Sinnet kan inte läka sjukdomen,
inte i det här stadiet, men om han vet att det är okej,
att ni är okej efteråt,
det kan betyda mycket.
Förlåt. Angel, va?
Vilket namn med tanke på ditt jobb. Jag ville fråga dig,
pappa skulle skriva på "Ej HLR", ett "Återuppliva inte"-papper.
Men det blev inte av när han fortfarande gick hos läkaren.
Det är viktigt för honom, så jag undrar hur mycket tid han har.
Det är såklart svårt att räkna ut.
Han var rätt vag.
Det verkar kunna hända när som helst. Kanske dagar eller längre.
Han ser inte ut att må bra. Jag var här för en månad sen
men det känns som år när jag ser på honom.
Planen just nu är att jag stannar här.
Vi turas om att sitta med honom.
Vi är samlade när det händer.
Om jag åkte härifrån, så skulle det säkert hända när jag var som längst bort.
Hör du det där?
Christina sjunger för honom i rummet.
Jag vet inte. Bara det inte är Grateful Dead.
Då skulle han dö direkt. Både han och jag hatade deras musik.
Hon mår bra. Det verkar i alla fall så.
Hoppas sjungandet inte fortgår. Det kan bli min död.
Hon är…
Hon är precis som vanligt.
Jag bad henne om en enda sak, att få "Ej HLR" signerad,
nu är det mycket mer komplicerat.
Det verkar som att en läkare måste komma hit tajmat med ett tillfälle
då han är vaken och någorlunda sammanhängande.
Hon är ute nu. Jag bad henne sluta röka inne. Hon blev arg.
Hon verkar längta tills han dör och lägenheten blir hennes.
Jag ger fan i vad hon gör härinne då. Inte mitt ansvar.
Du vet att du inte får göra det där här ute.
Victor!
Vad fan gör du? Du sabbar allt för mig.
Du borde inte göra sånt där här. Det är problemet.
Det är lagligt nu. Är du fast i 90-talet när du själv bolmade?
Snälla. Jag röker varje kväll,
men när jag kommer hem, i min egen lägenhet.
Du vet hur det är här.
Folk blir galna bara nån röker en cigarett här ute.
De ber mig ringa polisen. Det är sjukt.
Varför är du inte därinne,
så att jag kan ringa och klaga, varpå du ber mig att dra åt helvete?
Okej…
Sista.
Det är min jävla syster.
Hon säger att röken tar livet av pappa.
Hur mår Vinnie?
Han håller på att dö, men inte på grund av nån rök.
Hon är bara en jävla…
Det är alltid nåt.
Nu försöker jag chilla här, men blir utskälld av dig.
Inget emot dig. Du är bäst, men du borde skälla på henne, inte mig.
Jag…
Jag försöker bara hålla uppe det.
Hej. Vill du göra oss sällskap? Sjuksköterskan är på väg.
Vi kan sitta kring honom innan. Vi kan sjunga för honom.
Eller ni två kan sitta ensamma annars. Han sover bara, men det ser fridfullt ut.
Är du säker?
Okej. Om du ändrar dig så.
Jag vill inte att du ska känna att vi inkräktar på ditt hem.
Christina?
Christina.
Ja?
Det här var vad som fanns. Inte en påse äpplen, utan tre.
Och vet du vad? Alla ser gamla ut.
De är dåliga, och det är allt. Kom och kolla själv.
Tre påsar äpplen, lite såser, säkert gamla, och inget mer.
Hur gammal är hon?
Jag kan springa och handla.
Nej, jag går. Det är inte min poäng.
Damien är nio och tar bättre hand om sig.
När pappa inte kunde längre, så köpte hon det här.
Vi snackar de senaste veckorna. Vad händer med henne efteråt?
En sak är säker, vi gör det inte.
Du bor på andra sidan landet och har familj.
Och jag har mer än fullt upp med min egen.
Hon är körd. Men det kan inte bli mitt problem.
Hon är ute och handlar.
Ja, hon är också här.
Vi turas om att sitta med honom. Det är en sköterska där nu.
Hon kommer ett par timmar varje dag ungefär nu.
Det är okej.
Jag vet inte hur länge.
Ingen vet. Och jag vill inte gissa,
men jag kommer nog hem snart.
Det är lugnt.
Det är lugnt. Tack.
Jag vill veta hur ni har det? Har ni kul?
…vi får se om den kommer tillbaka till Kadeem Jack.
Här är Jack.
Hänger i luften, men det är en offensiv foul.
Personlig foul på Jack.
Han tog sig igenom snyggt,
men kolla insidan eller vänsterarmen. Bra domslut. Han skapar utrymme…
Jag saknar er båda så himla mycket.
Det har knappt gått en dag och jag vill bara komma hem till er.
Det här känns inte som hemma längre.
Jag har sån tur. Du anar inte.
…startfemman som inledde matchen.
Dekker är ute med hjärnskakningsliknande symptom.
Är det där hon?
Ja?
Ja, snälla.
Min ängel.
Ja, det är jag. Det är mamma.
Hej, min söta, vackra Mirabella.
Har du saknat mig?
Jag hörde att du och pappa har jättekul.
Nej, jag gråter av glädje över att få höra din röst.
Mamma är inte ledsen.
Hon är glad för att hon älskar dig och längtar efter dig.
Mirabella, vet du vad? Det finns en kvinna här som hjälper människor.
Hon är en slags doktor.
Eller hon är doktor.
Gissa vad hon heter?
Hur verkar han?
Han sover fortfarande. Sköterskan är där en halvtimme till.
Aleswon? Alejuan? Alijan. Hon är trevlig.
-Äter hon här? Det finns. -Jag frågar.
Kanske. Ja. Hon vill nog hem. Hon kanske måste åka långt.
Men ja, vi erbjuder det.
Det hjälper om hon inte hatar oss.
Och hon då?
Jag vill respektera hennes privatliv.
Jag säger att det finns mat åt henne med.
Ja, jag gjorde mat åt henne. Säg att det finns om hon vill ha.
Säg till sköterskan och till henne.
Hon vägrar äta allt grönt. Jag vet inte varför.
Vi har på riktigt övervägt att färga maten, karamellfärg.
Hon skulle inte fatta om gurkan är lila.
Kanske förvirrande när hon blir äldre.
Det kan du räkna med. Det blir inte det enda.
Mycket förvirrar dem sen.
Har det blivit bättre?
Med Tracey?
Bättre är relativt, så vad menar du?
Pratar hon med oss? Ja.
Är hon en uppkäftig tonåring mestadels,
som behandlar oss, framför allt mig, som en fiende
vars enda uppdrag som förälder är att förstöra för henne?
Ja, jag tror inte… Vi släpper det, okej?
Hur var maten?
-Va? -Maten jag lagat, gillar du den?
Ja, jag gillar maten du lagat.
Tack för att du lagat maten du lagat.
Maten du lagat är god.
Jag har ett kombospel på gång.
Jag kollar på telefonen för att jag jobbar.
Så du kollar på en match du satsat på?
Ja, jag satsade på 4-1-3, så 10 dollar kan ge 270.
Ändras resultatet om du tittar?
Tack för maten.
Hon diskar inte ens tallriken.
Jag snurrade.
Vad kul.
Din tröja.
Ja, jag hittade den i en av lådorna i vårt rum.
Jag borde gå igenom dem och slänga en del, men…
Jag blev glad när jag hittade den.
Du älskar dem fortfarande. Går du på konserterna?
Jag har kört rätt långt några gånger.
John Mayer?
Absolut.
Familj är familj. Varför är du vaken, du satt med honom till 4.00?
Jag blir stressad när de ska till skolan. Jag messade alla. Jay är värst.
Men han fick dit dem i alla fall. Tracey åt ingen frukost såklart.
Jag sov lite innan. Och lite mer sen. Hon har inte suttit där alls.
Vem?
Jaha.
Jag vet inte.
Jag ska nog gå in till honom igen.
-Jag tar lite vatten. -Är det inte märkligt?
Vi kommer hit och hon släpper ansvaret helt?
Kaffet är varmt.
Tack.
Jag skriver hans dödsruna. Läs den gärna sen.
Ja, jag förstår det.
Men annars behöver jag nån som får skriva på åt honom.
Det här är viktigt för honom.
Jag förstår, men här är vi nu och han kan inte ta sig nånstans.
Han kan dö när som helst. Jag behöver bara en lösning.
Ja, tack. Jag väntar.
-Det är Angel och Mirabella. -Okej.
-Är allt bra? -Ja.
Ja, okej. Vi tar oss en titt.
Saker blev bättre av att lyssna på det.
Hej.
Godmorgon.
Rachel, va?
Vill du klä på dig och göra oss sällskap? Angel uppdaterar oss lite.
Visst.
Vill du ha kaffe?
Så, ja, jag berättade för dina systrar att Vincent verkar
vara längre gången idag än igår.
Jag vet inte när det kommer att ske.
Jag har haft fel lika ofta som jag haft rätt
och vissa i samma tillstånd som er far
håller ut mycket längre än vad jag hade trott.
Men jag ber er förbereda er på att han kommer att bli allt svårare att förstå.
Har ni kunnat föra några samtal på sistone?
Ja, liksom, korta.
Luckor då han säger några ord som svar på nåt,
tror att jag är nån annan, eller ber om nåt som inte hänger ihop.
Han verkar fortfarande tänka på jobb och deadlines.
Jobbet är en stor grej, även om jobbet sög
och personen längtade efter pensionen,
kan det vara det bekanta i det som utgör behovet just nu.
Jag hoppas att ni alla, om ni vill,
tar chansen när det går att säga det ni vill säga.
Om ni vill. Nu är ett bra tillfälle.
-"Ej HLR"-pappret. -Ja.
Det är svårt att få hit nån och säkert ännu svårare efter det du nu säger.
Ja, jag förstår att det här är viktigt för dig.
För honom.
Jag vet vad som händer, kan hända, utan ett.
Akutpersonalen knäckte revbenen på min väns mamma.
De försökte återuppliva henne när hon lugnt gått bort.
Hon fick ligga hjärndöd i tre veckor till. Helt förstörd och blåslagen.
Pappa vill inte det. När han vill lämna ska han få göra det.
-Det förstår du, va? -Det gör jag.
Ibland…
Vissa väntar med att ringa ambulans när de tror att personen gått bort.
Ibland är de inte helt säkra och det kan göra att samtalet dröjer.
Okej, men vad händer om han plötsligt måste åka till sjukhus?
Jag tror på "Ej HLR"-order, men jag kan inte signera dem.
-Ja? -Så här är det.
Gå inte in dit om du inte vill.
Jag var där till fyra och Christina efter det.
Hjälpen skulle uppskattas. Men alla hanterar döden olika.
Vad du gör är mellan dig och honom och hur du vill leva ditt liv.
Men snälla, bete dig inte som en tonåring och smygrök på toan.
Det är inte i smyg. Stället stinker.
Gör det inte för hans skull, utan för min skull.
Respektera min önskan,
medan han lever och jag är här, att röka utomhus.
Efteråt kan du göra vad du vill. Ditt namn står på kontraktet.
Du kan ha ruttna äpplen i kylen.
Röka bong dygnet runt. Det är ditt val.
Men nu när du går ut och röker, tänk: "Jag respekterar Katie."
Då fattar jag att du respekterar mig, okej?
Visst.
Inte ett ord. Jag är inte på humör.
-Rachel… -Du är bäst, Victor, men stick.
Ring vem du vill, gör vad du vill. Jag bryr mig inte. Det är lagligt nu.
Så fan heller.
Jag tar inte sån där skit.
Hur är läget? Allt bra?
En dag i taget, du vet.
Tro mig, jag vet.
Jag vet. Jag skulle be dig göra mig sällskap, men du har ju de små.
Det är lugnt.
Snart sitter de här själva, var så säker. Och rullar en fet, eller hur?
-Jo, jag vet. -Ja.
Jo, jag vet.
Ungjävlar.
Jag tänkte ta lite frisk luft.
Ibland glömmer man att man kan gå ut, du vet?
Det är bra att komma ut lite.
Jag har inte suttit här på länge, säkert åratal,
men det är fint. Jag hade glömt det.
Jag minns att jag brukade sitta här ibland.
Jag minns att jag behövde det.
Det är konstigt att man glömmer det man mår bra av.
Liksom kliva ut ur saker en stund.
Hur mår du?
Det kan inte vara lätt att Katie och jag inkräktar i ditt hem såhär.
-Det är inte mitt hem. -Nej. Eller jo, pappas och ditt.
Snart är det bara ditt.
Jag ska ta ut mina grejer, slänga saker eller ta med hem.
Förlåt att de legat där så länge. Jag ska inte lämna dig med det.
Jag bryr mig inte.
Inte mitt rum, inte min sak.
Jag bryr mig. Det finns ingen anledning att det ska ligga kvar.
Jag har gott om plats. För mycket plats.
Plats nog för ett till barn när det är dags.
Men Mirabella är mycket nog.
Det är svårt att föreställa sig två, men de säger att det blir lättare.
David är redo.
Du då?
Jag vadå?
Barn.
Vill du ha barn?
Förlåt, men du är knäpp. Ta inte illa upp, men knäpp.
Jag?
Vad menar du med "knäpp"?
Hur då? På vilket sätt?
Det kanske är all den där svampen du tog förut.
Jävla Grateful Dead. Det var rubbade grejer.
Okej.
Visst.
Du vet…
Det är inte riktigt så.
Kanske för vissa,
men det handlade aldrig om det för mig.
Alltså, jag skämtar bara. Jag är hög. Glöm det.
Nej, jag tänker inte på att skaffa barn.
Det är lugnt. Förr i tiden fick jag höra det ofta.
Folk får en bild av mig naken i leran
såna där Woodstock-grejer, men fansen är bara
en grupp människor som tar hand om varandra.
Bara det.
Alla har kärleken till musiken gemensamt
och den får dem att komma nära, förstå och bry sig om varandra.
Det är folk som inte hittat det nån annanstans,
aldrig fick det och själva var tvungna att leta reda på det.
I alla fall för vissa, inte alla.
Jag ska nog promenera lite.
Köpa nån mat.
Vill du ha nåt speciellt?
Nej, det är bra. Tack.
Okej. Ses snart.
Japp.
Ses snart.
Dr Robert Sanders gav mig ert nummer för att ni utför hembesök.
Min pappa är väldigt sjuk.
Han är döende.
Tack. Ja.
Han vill skriva på ett "Ej HLR"-papper men kan inte åka nånstans.
Ja, han är vid medvetande.
Men inte hela tiden. Han får palliativ vård hemma.
-Tror du att läkaren kan… -Katie?
Hans andning har blivit väldigt konstig. Nåt händer.
Pappa?
-Rachel, kom. -Pappa, om du hör mig…
-Nåt är konstigt med andningen. -Pappa?
Jag får inte… Han svarar inte.
Okej, vi borde ringa larmcentralen.
-Nej. -Jo.
-Nej. Jag borde ringa Angel. -Okej.
-Han är okej. -Han är okej.
Fan, herregud.
Det där var galet.
Jag trodde…
-Ja. -Jag vet inte.
Den jäveln är stark. Han är inte uträknad än.
-Tänker du fira? -Helt klart.
Jag köpte vin av nån anledning. Tydligen för att fira livet.
Jag häller upp en skvätt åt dig.
Bara lite. Angel sa att han snart är här.
Vi borde inte festa när han kommer. Det kan se illa ut.
Angel.
Dödsängeln snarare.
Drick bara.
Skål för pappa.
Fattade du vad han sa förut? Angel?
Ring inte nån förrän pappa är helt död.
Se till att han inte andas alls.
Jag går och kollar läget i hans rum.
Dödsängeln kommer och hämtar honom.
Gå du.
Han är nära korgen, lägger i den med höger hand.
Och det spelet som…
-Spelar med… -Sluta med det där.
Nej, jag har satsat på båda.
Ja, men titta bara på en. Det är jobbigt att hoppa emellan.
Välj den viktigaste.
Nu hänger jag inte med i nån. Det är bara fram och tillbaka.
Eller hur?
-Bra jobbat av Nigel Hayes. -Tack.
Får chans att göra poäng. Hur? Man offrar sin kropp.
Som Gasser gör här.
Vi måste gå ut och röka det där.
…går åt andra hållet.
Det har begärts.
Vi tittar på en match.
Det är inte värt det.
Inga problem. Det är mitt jobb.
Skönt att jag inte var så långt bort. 30 minuter senare skulle jag till Queens.
Vi är glada att han fortfarande är med oss
men ljudet han gjorde när han fick svårt att andas…
Min oro, vår oro, är att han har ont.
Ja, och Mirabella undersöker saken just nu.
Toleransen mot droppet ökar, precis som smärtan.
Mitt råd är att vi höjer morfindosen.
Vi måste hitta den rätta balansen. En dos som hjälper, men inte dödar.
Mirabella berättar när hon är klar.
Förstod du vad jag sa förut? Vi ringde nästan ambulans.
Om andningen hade fortsatt så hade vi gjort det.
Vi såg att han hade ont och stod handfallna.
Det gör jag. Det gjorde jag. Ingen vill fastna i det där mellanläget.
Vi vill att övergången ska vara fridfull. Mirabella kan hjälpa.
Hon kollar hur mycket det kan justeras.
Och om det händer igen?
Han har ont och vi ger mer än vad hon rekommenderar.
Ni kan inte göra det med flit. Det ses som mord i den här stan
och större delen av landet, även om patienten ber om det.
Det är bara om ni gör det av misstag, så att det är oavsiktligt.
Nån kanske inte mätte upp rätt mängd.
Tar man lite för mycket kan det vara dödligt.
Misstag sker ibland och olyckor inträffar, eller hur?
Jag är ledsen att han hade ont.
Det måste ha varit hemskt att se,
men han är här med er och inte på ett sjukhus,
med förhoppning om att det fortskrider så fridfullt som möjligt.
Den jävla dödsängeln.
Sa jag inte det, eller?
Han försöker hjälpa till. Du frågade.
Jag vet, det gör han. Jag uppskattar det.
Men jag har inte för avsikt att ge pappa en överdos av misstag.
-Jag vill bara inte att han ska ha ont. -Vi gör middag medan sköterskan är här.
Okej, vi behöver inte prata om det. Vill du ha vin? Det räcker till två glas.
-Och det finns en till om… -Nej, tack.
Rachel?
Ja. Vad är problemet?
Det kanske du kan svara på?
Börja inte nu. Vi rökte utomhus som du bad oss.
Vi sköter vårt inne på rummet.
Ja, men tycker du inte att det är lite märkligt?
Att nån random person är här just nu?
Att en främling är här när han kan dö när som helst?
Det är ingen random.
Benjy och jag har hängt ihop ett tag.
Han är inte en främling bara för att du inte känner honom.
Och pappa gillar honom.
Okej.
Ta det lite varligare med henne.
Hon har det för lätt.
Det var så läskigt. Jag trodde det var dags.
Andningen lät konstig, hans ansikte…
Hoppas att jag blir av med den bilden i huvudet.
Ja, han fick mer nu. Han sover.
Det kanske inte blir fler luckor.
Jag är okej. Det innebär åtminstone att jag kommer hem snart.
Det är lugnt.
Katie började dricka för några timmar sen. Hon och Rachel, det är bara…
Hur som helst, det är lugnt.
Vi klarar oss.
Vilken story. Den tredje quarterbacken försvarar i mästerskapet.
Vad?
Jag pallar inte ta hand om dig om du somnar.
-Jag har nog redan. -Jag mår bra. Jag ska inte sova.
-Behandla mig inte som de där bitcharna. -Det är mina systrar.
-Jag kan kalla dem bitchar, inte du. -Okej.
Systrarna som säger åt dig att röka utomhus. Du bor här.
-Snälla, jag orkar inte. -Okej.
Sänk rösten.
Men du vet att det är bullshit, va? Du måste inte göra som de säger.
Du är den som tagit hand om din pappa hela den här tiden.
Och nu är stället deras? Har de gjort det?
-Så fan heller. -Sluta.
Snälla, var tyst. Du skriker.
Jag säger bara,
var bor din syster?
Brooklyn?
Och när kommer hon hit?
Max en gång i månaden.
Inte ens det.
Det är bullshit.
Och du vet att hon behöver få höra det.
Och den andra? Hon befinner sig på en annan planet.
-Okej. -Jag är bra på det.
Jag kan se när nån snackar skit eller när nån är tokig.
Och du är inte det.
Ingen av de sakerna.
De kanske beter sig som att de har koll på läget, men det har de inte.
Okej?
Förstår du?
Jag förstår.
"Efter att ha lämnat kustbevakningen tog Vincent en kvällskurs på BMCC
och blev kär i den tysta, grönögda tjejen bakom honom.
Hon blev Margaret Dyson 1978
och de fick två döttrar ihop.
Margaret gick bort i bröstcancer 1994,
efter en lång kamp med Vincent vid sin sida.
Tre år senare…
Tre år senare gifte sig Vincent med Sarah Brodsky,
vars unga dotter han uppfostrade som sin egen.
Sarah gick också bort före Vincent efter sin egen kamp med…”
Det finns mat till er båda om du och Rachel vill äta med oss.
Okej, tack.
Trevligt att träffas.
Vi har träffats förut.
Det var inte ens längesen.
Kanske några månader.
-Minns du inte? -Jag vet inte.
Nej.
Det kanske var senaste gången du var här. För det var ett tag sen, va?
Det var faktiskt precis här. Jag och Vinnie kollade på en match.
Bucks-Bulls.
Vi kollade på många matcher ihop faktiskt.
-Vad trevligt. -Ja, det var det.
Han fick mig att känna mig som hemma.
Det var alltid kul att träffa honom.
Ibland sa vi inte ens nåt. Vi bara satt och tittade.
Andra gånger pratade vi.
Bara nonsens.
Om livet, såna saker.
Gamla människor.
Vissa är såna. Inte alla, men jag brukar komma överens med dem.
Ibland har de en slags vishet. Antingen finns den där eller inte.
Det gillade jag med Vincent.
Så fort han såg mig förstod han vissa saker som jag inte skulle sagt,
det behövdes inte, för jag är också sån.
Ni verkar ha haft en fin relation. Vad kul att höra.
Jag är också bra på att läsa av folk.
De behöver inte ens säga nåt.
Jag förstår allt.
Eller det mesta.
Det är lätt när nån kollar på mig men egentligen…
…kollar igenom mig.
Jag hänger inte med.
Ni behöver inte äta med oss, jag säger bara att ni är välkomna.
Ta med dig mat in om du vill.
Nu förstår jag vad du gör.
Det kanske är uppenbart,
jag märker det innan du öppnar munnen, bara genom att gå förbi er.
-Jag tror att du missförstår nåt. -Jag missförstår inte ett skit.
Det är inget missförstånd.
Förståelse.
Till och med att erbjuda mat är ägande. Har du tänkt på det?
Jag har suttit vid det där bordet fler gånger än ni har på flera år.
-Han är vår pappa. -Ja, men vem har varit här?
Hon kommer inte att stå upp för sig själv.
Rachel, hon klarar sig själv,
det älskar jag med henne, men hon står inte upp för sig själv.
Speciellt kring er två. Vem tror ni…
Vi fattar. Tack. Jag har hört nog.
Nej, det har du inte,
för då kanske du inte skulle bete dig som att du har varit här jämt.
Vem har tagit er pappa till toaletten?
Vem har…
Vem har delat upp pillren i den där dumma plastbehållaren med dagar på
precis som jag såg min mamma göra för sin pappa när han stod inför döden?
Jag ropar på henne, lämna oss ifred.
Jag känner härifrån vad ni druckit.
Hon matade honom.
När han till slut bara åt äpplen, vem skivade dem åt honom?
Ni förstår ingenting.
Rachel, ta din packade jävla kille och lämna oss ifred, eller vad han är.
Han ska ut härifrån.
Kom, Benjy. Vi sticker härifrån.
Är det okej om jag säger hejdå till Vincent?
Ja, såklart.
Följer du med in?
Jag stannar här ute.
Jösses.
Tack så hemskt mycket.
Timmarna du är här varje dag är till stor hjälp.
Att få vara utanför rummet tillsammans. Hämta andan, du vet?
Det blir mycket ibland, att leva så tätt inpå varandra.
Förlåt för förut.
Det blev lite stressigt. Du är säkert van.
Ingen fara.
Så 17.00 imorgon?
Ja, om inget händer innan dess.
Då ringer jag.
Det känns som… Jag vet inte.
Vi ser hur det blir imorgon, men jag vet inte hur länge till.
Han mår inte bra.
Förlåt. Jag vet att du måste gå.
Tack så mycket för idag.
Vi ses imorgon, det tror jag.
…på sina skor
Jag förstod utan att fråga Att hennes hjärta var tungt
Begoniorna var röda
Som hon bar i sitt hår
Hon var inte som andra Som ni säkert förstår
Rachel?
-Får jag säga nåt? -Nej, tack.
-Jag har inte sagt… -Jag vill inte höra.
-Jag vill säga att… -Okej, såhär är det.
Vi har inget att säga varandra.
Gör vad du måste nu. Sen är det över.
Då behöver vi inte ha med varandra att göra.
Det är varken praktiskt eller rätt.
-Det här handlar inte om dig. -Nej, det handlar om vår pappa.
-"Vår pappa". Så lustigt. -Hurså?
Du säger bara "vår pappa" när du ber mig om nåt.
Annars säger du "min pappa".
-Lägg av. -Vad är det som händer?
Jag försöker att be om ursäkt, men som du ser…
Åt helvete med din ursäkt.
Trevligt. Han dör och du slänger igen dörren?
Bortskämda jävla bitch!
Vad fan gör du?
-Vänta! Nej! -Vad gör du?
Nej!
Du har ingen aning! Jag ska krossa dig!
-Ska du krossa mig? -Ja!
Du är en stor jävla nolla! En snyltande, fattig…
Christina, ta ut henne härifrån!
-Kom då! -Sluta!
Jag hatar er båda! Jävla idioter!
Ni beter er som småbarn!
Christina, vart ska du?
Hej.
Jag lämnade hans rum för att packa bara. Han är okej.
-Varför har du packat? -Jag borde åka hem ett tag.
-Det är sent. -Det är nog bra om jag åker.
Om nåt förändras kommer jag på en gång.
Du vet att nåt kommer att förändras.
Jag vet inte vad du vill att jag ska göra?
Vi tre har helt klart problem. Jag visste inte att du och jag hade det.
Men hon bor här och du bor långt bort. Så jag borde åka iväg ett tag.
Han kommer att dö, du kommer inte att vara här och du förlåter mig aldrig.
Förlåt, men åk inte.
Vi tre måste hitta en lösning,
ett sätt att komma överens, åtminstone för stunden.
Jag trodde att det var okej mellan oss.
Det förvånade mig.
Katie, jag var arg.
Jag blev arg.
Låt mig säga saker, okej?
Jag var rädd.
Vi sätter oss.
Alla tre.
Vi lämnar dörren öppen.
Vi hör om nåt händer.
Jag vet inte.
Han kommer att dö medan vi pratar.
Nej, det tror jag inte.
Inte om han hör att vi tre sitter och pratar.
Hon tänker nog inte komma.
-Hej. -Hej.
Katie har skrivit på pappas dödsruna.
Okej.
Hon läste den för mig tidigare.
När jag hörde vad hon skrivit
fick det mig att inse att alla våra historier är väldigt olika.
Vem han är, vem han var, för var och en av oss.
Alla uppfostrades av honom, men vid olika tidpunkter.
Vi levde olika liv, även om det var i samma hem.
När jag blev tonåring hade ni redan flyttat ut,
så självklart är vi olika.
Förlåt för det jag sa tidigare.
Jag hatar ingen av er.
Jag tycker inte att ni är idioter.
Jag var arg.
Jag var rädd. Jag ville inte att det där skulle hända.
Förlåt.
Skit samma.
Det var inte problemet.
Det är lugnt, menar jag.
Du behöver inte be om ursäkt, men ursäkten godtas.
Ja, det är lugnt, Christina. Ursäkten godtas såklart.
Jag är ledsen att du hamnade emellan.
Jo…
Jag försökte själv säga förlåt, innan det gick överstyr.
Förlåt för vadå?
Dels för kritiken om äpplena. Jag visste inte att de var till pappa. Förlåt.
Och det gör hela skillnaden? Äpplena förklarar allt du behöver veta?
Det var en sak. Ett felaktigt antagande.
Nåt annat?
Ja.
Jag är medveten om att jag är i ditt hem nu.
Skitsnack. Det är ditt hem med. Det vet vi alla…
Men du bor här. Du står på kontraktet.
Varför nämner du kontraktet igen? Vad vill du säga?
Du tog också upp det där ute.
Vad är grejen?
Inget. När han dör blir det här stället ditt bara.
Tror ni att det är det jag vill?
Ursäkta. Kan vi…
Vi håller ner ljudnivån. Vi måste kunna höra från hans rum.
Okej? Jag tror inte att nån av oss försöker antyda
nåt annat än det vi redan vet.
Vad vet vi?
Rachel, självklart bryr du dig om honom.
Men lägenheten är en bra affär. Låt oss säga som det är.
En sån här hyra existerar inte i den här stan.
Det är bra.
-Jag är glad för din skull. -Okej. Jag vill inte ha den.
-Vad säger du nu då? -Sluta. Varför skulle du flytta?
För då slipper vi ha med varandra att göra.
Jag förstår inte.
Christina, kan du förklara?
-Jag vet inte -Spela inte dum.
Fan ta dig.
-Okej. -Sluta, allihop.
Allt är lugnt.
Jag tror
att Rachel frågar
vad som förbinder oss när han är borta?
Inte oss.
Mellan er är det väl lugnt?
Och Christina, jag fattar.
Du bor tusentals mil bort.
Du har ditt barn.
Du klämmer nog ut fler.
Du har ditt liv. Den här stan är inte din grej.
Så du bryr dig bara om relationen med Katie?
Så fan heller. Du låtsas i alla fall om att vi har nåt gemensamt.
Det var det här jag menade.
Vi har våra egna historier, men vi känner inte till varandras.
Vi tror att vi gör det. Men kanske…
innan jag klämmer ut fler barn, äckligt förresten.
-Det är sant. -Nej, inget kläms ut. Det är inte så.
Det är så det ser ut.
Innan jag väljer att utöka min familj, om jag väljer det,
finns det saker jag vill hinna göra.
Som vad?
Vad kan du vilja göra?
Ditt liv är liksom perfekt.
Jag vet det, alla vet det. Du berättar det för alla.
Är det vad ni tror?
Är det vad ni tror när jag visar bilder på Mirabella
eller pratar om mitt liv?
Katie?
Är det så det låter för er?
Jävla skit.
På riktigt, jävla skit.
Det är inte alls så jag menar. Det är inte vad…
Du, förlåt. Jag…
Jag vill verkligen inte såra dig, okej? Jag…
Det kändes bara så uppenbart.
Jag hör dig aldrig klaga på nåt.
Det är bara "Mirabella äter inte gröna saker", typ.
Men det är bara jag.
Glöm vad jag just sa.
Vad vill du hinna göra innan du får fler barn?
Till exempel vill jag bygga en relation med dig.
Vad gulligt, Christina.
Det är det.
Jag trodde att vi hade en relation.
-Nej, inte en riktig. -Det är vad det är.
Lyssna…
Vi glömmer det.
Vi är olika sorters människor.
Ni två har åtminstone samma blod, ni har samma mamma.
-Och pappa. -Ja, såklart.
Det vet jag.
Okej? Det jag menar är att han är min pappa med.
Han är min pappa med. Lika mycket som er.
-Men du hade en annan pappa också. -Som jag aldrig kände.
Som dog när jag var fyra år gammal.
Men han var din pappa. Och när han var det, var Vincent vår.
Det är det här.
Det är det här det handlar om.
Jag hade ingen pappa
innan honom.
Okej?
Varför är det så svårt att förstå?
Han har varit min pappa.
Så det är min pappa därborta,
som ligger här
och dör.
Förstår du?
Det är min pappa.
Det är min pappa, okej?
Jag vet. Jag säger inte emot det. Jag bara…
Jag kan ha problem även om jag inte klagar.
Jag har varit här för hans skull,
inte för lägenheten.
Herregud.
Jag har hittat en läkare som kan skriva på pappret.
Vad bra.
-Förlåt, du stretchar. -Jag var ändå klar.
-Vill du ha kaffe? -Gärna.
Men att få pappa att vara vaken när läkaren är här…
Det kan bli svårt.
Han sa inget alls igår kväll.
Han mumlade nåt obegripligt några gånger.
Till mig med. Är det fel att ge honom kaffe?
Okej, kanske inte.
Vi behöver bara en till klar lucka.
Han har det i sig.
Gott kaffe. Tack.
Förlåt för igår. Det gick överstyr.
Förlåt själv.
Jag insåg en sak efter att vi pratade igår.
Det är korkat.
Av nån anledning insåg jag det inte förrän nu.
Hennes mamma dog och vår med.
Det är nåt mer vi har gemensamt, förutom pappa.
Vi pratade aldrig om det när det hände henne.
Du var ung.
Ja, det var vi alla.
Säkert för unga för att prata om det på riktigt.
Läkaren är här.
Kan du…
Medan jag…
Vill du ha kaffe?
Det finns vatten och juice också.
Han är här borta.
Sköterskan är inte här, men vi ska nog lyckas väcka honom.
Pappa, hur mår du?
Det här är vår pappa Vincent.
Dra i spaken, så att…
Tryck på knappen så att han kommer upp lite.
Han vilade lite bara. Han sa ett par ord.
-Sådär. -Var det där bättre, pappa?
-Okej, toppen. -Ja.
Jag antar att vi…
Jag önskar att du träffat honom
när han var på benen för några månader sen.
Det var inget att oroa sig för.
Det räckte typ att han hade puls. 550 dollar för tio minuter.
Låter som ett bra liv. Nu är det gjort i alla fall.
Säg att hon måste. Det är inget att diskutera.
Låt inte mig vara den onda.
Den elaka mamman.
Det är jobbigt nog här. Jag är den här med. Jag fattar inte.
Det är orättvist att jag jämt blir den personen för alla.
Jag är inte sån. Men ingen låter mig vara nåt annat.
Inget, glöm det.
Okej.
Låt Tracey göra vad hon vill. Jag släpper det. Vi pratar senare.
Du är en sån duktig liten kille.
En stor kille, va?
Dreglar som en stor liten kille.
Gud.
Det här är en duktig hund, va?
Han äter säkert som en häst.
Hej.
Ja, precis. Du vet.
Ni borde öppna tidigare. Tio på morgonen, vad är det för skit?
Det här området förfaller.
Jag ska öppna en egen bongaffär, öppet dygnet runt.
Där man tar sina grejer och sticker.
En jävla grossist, va?
Okej, kompis.
Jag kommer inte öppna nån på riktigt, oroa dig inte.
Godmorgon.
Hej.
Hur är läget?
Jag ska inte klaga.
Vad bra.
Jag träffade precis din far.
Jag såg att "Ej HLR" blev påskriven.
Ja, det kom en läkare i morse.
Och han kunde skriva på? Var han medveten om vad som pågick?
Ja.
Det förvånar mig. Men vad bra.
Jag skulle precis berätta att…
Det här är jobbigt att höra,
men jag skulle bli förvånad om er far kommer att vara vid medvetande igen.
Som tur är verkar han ha det bra.
Gällande vad som händer efter
kommer både Mirabella och jag hit så fort vi kan
och sköter så mycket som möjligt.
Men det finns vissa saker vi inte kan svara på.
När ni inser att han gått vidare, skriv ner tidpunkten.
Det behöver såklart inte vara rätt på sekunden.
Välj ett klockslag något sånär.
Kanske kan ni bestämma vem av er som gör vad,
vem som ringer samtalen, vem som dokumenterar.
Ni kommer att behöva varandra. Det är bra att ni är tre.
Det låter som att du säger att det är över.
Att vi är här nu.
Vid slutet.
Ja, men var inte det igår?
Ta inte illa upp, men vi vet att han är döende. Vi fattar grejen.
Du kan inte säga när
men sen kommer du varje dag och säger: "Nu händer det."
Jag vill inte tala för dem, men det tär på mig, du vet?
Det är mycket. Vi har haft lång tid på oss att ta farväl.
Det var definitivt igår.
-Och idag. -Ja.
Ursäkta om jag låtit som en alarmist. Det är inte min intention.
Men det här är slutet.
-Det är därför jag är här. -Vi vet.
Du har varit fantastisk. Tro mig, vi är tacksamma.
Vi var uppe sent.
Jag kunde inte låta bli. Han säger varje dag att han ska dö.
Det är illa nog redan. Han är så dramatisk.
Jag vet.
"Godmorgon. Er far kommer att dö. Kan jag få lite kaffe?"
Vad är det för fel på er två?
Förlåt. Jag borde hållit tyst.
Nej, du har rätt. Han borde variera sig lite,
säga att han snart kommer att börja jonglera, för att se om vi lyssnar.
Jonglera?
Ja, nåt oväntat bara.
Men pappa kan ju inte jonglera.
Han kunde trolla bort mynt.
Just det!
Okej. Då så.
Ja.
"Er far kommer snart att börja trolla bort mynt."
Jag gillar det. Det låter vettigt.
Du är hög. Men visst.
Tänker du gå in dit?
Om du vill. Ingen press, men om du vill vara där med oss,
eller utan oss, säg till.
Jag går in i alla fall. Jag ropar om nåt händer.
Om ett mynt börjar försvinna.
Jag tänker inte att vår relation tar slut när han är borta.
Vilken relation då?
Hur vill du att den ska vara?
Nej, svara.
Tracey!
…jobbar så mycket. Jimmie Hunt tacklas av Tim Bennett.
Det är såhär det blir.
Bennett gör en fumble recovery.
Jag skiter i om du åt lunch.
…extremt fysisk corner, har ingen…
Tracey?
Det är såna corners jag vill se,
som inte är rädda för att komma upp och göra ett försök bak på plan…
Det går inte.
-En sak är säker. -Tracey?
…måste ske nån gång under den här matchen är att…
Tracey, lyssna.
Sluta och lyssna istället.
Gör inte det.
Tracey, lägg inte…
Tracey!
-Vill du inte ens ha hälften? -Nej, jag är inte hungrig.
Det står att man ska göra sådär.
Det är lugnt.
Får jag inte laga nåt åt dig?
-Jag är hungrig jämt här. -Jaha?
Vill du ha en paus? Jag kan komma.
Det är lugnt. Vill du sitta med honom?
Vi kan sitta där tillsammans. Det går bra. Jag bara läser för honom.
Nej, det finns saker att göra.
Vart tog Rachel vägen?
Christina?
Hej.
-Åh, du sitter där. -Ja.
-Jag bara samlar mig lite. Vad är det? -Inget. Samla dig du. Allt är bra.
-Är han borta? -Nej.
Då skulle vi ringa dig såklart.
Jag vet inte.
Det är konstigt att du sitter där.
-Det finns mat om du vill ha. -Okej.
Det känns konstigt härinne.
Jag bara samlar mig lite innan jag går in till pappa igen.
Okej.
Ja.
Jag ska kolla resultat. Jag har 16 spel på gång.
Det går nog inte vägen, men vem vet?
Är allt bra?
Det är lugnt.
Okej.
Här, ta den här.
Tack.
Det var så lite.
Hej, pappa.
Vi fick Clippers för +125, Bills -200,
Titans -145, Vikings -900, Mets -115,
och Eagles -220.
Så…
Tjugo dollar för 724 och lite växel.
Sjukt, va?
Ja…
Fint att se dig. Kom in.
Hur mår din pappa?
Han är fortfarande med oss, han kämpar på.
Vill du ha lite soppa?
Inte? Men kaffe då?
Okej.
Säg till om du ändrar dig. Jag gjorde alldeles för mycket.
Ska du bada nu? Med Ducky? Vem mer?
Bubbles?
Vilken bra pappa.
Skvätt lite vatten åt mig, okej?
Vänta…
Vänta!
Du är upptagen.
Nej, inget. Allt är lugnt.
Jag ville bara säga hej, jag längtar hem.
Det ska jag. Tack.
Sätt dig tillrätta.
Bli medveten om hur du sitter.
Kom ihåg att grunden för meditation är att bara sitta och veta att du sitter.
De andra aspekterna…
Hur är läget, Rachel?
Helt okej.
Hur mår pappa?
Han kämpar på.
Han är fortfarande här.
Vad bra.
Japp.
Du vet vad jag borde säga.
Om att röka här ute.
Vi låtsas att jag gjorde det, okej?
Japp.
Tack.
Hur ofta gör du det där?
När jag har tid.
Oftast har jag inte det, men det hjälper.
Vill du vara med?
Tack.
Jag kanske börjar när barnen flyttat hemifrån.
Det här är svårt att skriva.
Du borde fråga Rachel.
Tycker du?
Är du upptagen?
Jag skriver hans dödsruna och skulle behöva din hjälp.
Jag kan inget om sånt.
Inte jag heller.
"Vincent trivdes på avdelningen för Citywide Administrative Services.
Efter 32 år gick han i pension som omtyckt senior chef.
Vincent blir ihågkommen för sin hängivenhet till familj och vänner,
sin välkomnande attityd, varma humor och orubbliga kärlek till Jets.
Var det allt?
Än så länge.
Jag vet att det låter torrt,
men hur ska man sammanfatta hans liv med så få ord?
Det låter bra hittills.
Vem läser ens såna där grejer? Kände man personen så vet man.
Det är mest för att spara för framtiden,
typ "den här personen existerade", ifall nån vill veta.
Jag kan sätta pengar på att ingen kommer att läsa vad du skriver.
Gifte sig mig med några galna bitchar, uppfostrade några galna bitchar.
Tack.
Okej, jag ska vara seriös.
Vincent…
älskade Jets.
Det skrev jag.
Han älskar att skratta åt dumma saker.
Han gillar gamla filmer,
att lyssna på skivor.
Han…
Han ringer in till radioprogram ibland och argumenterar med dem.
Han blir jättearg, börjar skrika om saker, sen glömmer han vad det handlade om.
Han skiter i många saker man inte borde bry sig om.
"Skiter i många saker man inte borde…"
Ja, det är sant.
-Allt jag sa är sant. -Jag vet.
Och intressantare än det jag skrev. Men ja, det är också en lista.
Jag försökte.
En dag, det här var efter att Sarah dött, och Katie, du hade nog åkt till college,
du var inte i stan i alla fall, och Rachel, du hade…
Du var oftast ute, så det var inte ovanligt
att det bara var pappa och jag hemma på kvällarna.
Jag behövde knappt hjälp med läxorna och han sörjde fortfarande,
men ibland efter maten kollade vi på en film eller nåt program ihop.
Jag tänker ofta på den tiden.
Det var så lugnt.
En kväll blev han riktigt upprörd över det vi kollade på.
Det handlade om nån som var döende och han ville förklara för mig
att döden som visades i filmen
inte hade nåt med verkligheten att göra.
Att böcker och filmer, allt som försökte gestalta döden, inte lyckades.
Att ens sätta bild eller ord på det var det som var fel.
Det var en stor lögn. Som det där vi såg…
Jag minns det.
Enda sättet att summera en persons liv, enda sättet att sätta saker i perspektiv,
vad personen gjorde, vem den var, hur den älskade och…
-Har det hänt nåt? -Nej. Han sover.
Jag ska gå bara.
Det där var galet.
-Gud, jag trodde att nåt hänt. -Jag med.
Det här är galet.
Vi var alla på helspänn. Det känns så fel.
Jag vinkar av henne.
Va? Nej, vänta lite.
Låt oss inte vänta på resten. Du skulle…
Vad sa pappa om att dö?
Just det.
Att enda sättet att få fram hur döden känns på riktigt
är genom frånvaro.
Allt annat är fantasi.
Okej.
Med andra ord,
skriv ingenting.
Det pappa ville säga var nog att vi inte vet vem han var förrän efter.
Men jag vet vilka folk är medan de fortfarande lever väl?
Ja.
Typ. Vilka de är just nu.
Jag…
Det angår inte mig, men…
Jag hör att du bråkar med Tracey, men det är bara
den hon är just nu, som tonåring.
Det vet du.
Jag tror att pappa menade hela den här grejen.
Alltihop, du vet?
Alla olika tillfällen, olika personer vi kan vara,
alltihop, du vet.
Ja.
Jag glömmer det med Tracey. Det känns som att hon alltid kommer att vara såhär.
Nej.
Hon kommer att vara bortskämd sen med, men på ett annat sätt.
Jag skämtar.
Ja, jag vet.
Förlåt att jag inte var här mer och hjälpte dig.
Det måste varit tufft.
Det är lugnt.
Jag gillade det.
Men tack.
Hoppas att du inte flyttar härifrån.
Varför då?
Jag vill ha kvar lägenheten i familjen.
Ska vi gå in dit tillsammans nu?
Kom, vi gör det.
-Titta vilka som är här. -Alla dina tjejer.
Hej.
Pappa, hej, det är jag.
Upp.
Vad sa du, pappa?
Jag förstår inte. Ska jag flytta dig?
Säg det igen.
Pappa vill nog sitta upp.
Tror du?
Pappa?
-Akta tavlan! -Okej.
-Herregud. -Hörni.
-Är det här en bra idé? -Ta det långsamt.
Okej. Var försiktiga.
-Akta hans fötter. -Följ mig.
-Försiktigt. -Okej. Sådär.
-Håll honom rak. -Okej.
-Okej? -Vi gör det.
Okej. Sådär.
Han vill sitta i sin stol.
I stolen? Är det så smart? Tänk om han måste flyttas.
Vart då?
-Okej. -Okej.
-Visst. -Okej.
-Här. -Ja, hämta den andra stolen.
-Så. -Jag har honom.
Flytta monitorn hit.
-Okej. -Okej, vänta.
Jag lyfter dina fötter, okej?
-Lås den. -Ja, lås båda sidorna.
Sådär?
-Ett, två, tre. -Upp.
Okej.
Jag sätter in den på baksidan.
Sådär. Här.
Tack.
Försiktigt.
-Har du den? -Ja.
-Den sitter i. -Okej.
Syret flödar.
Okej.
Så.
Hej!
-Vad ska vi göra? -Han ska nog inte äta.
Vi hänger bara. Tittar på en film, en match eller nåt.
Pappa…
Titans sabbade vårt spel, men vi kan kolla på Bills om du vill.
Vill du det?
-Vänd dig, Christina. -Okej.
-Okej.
Vänta.
Den blev hemsk.
Åh, pappa.
Kan alla bara…
-Det här ljudet är så… -Men pappa…
Vänta.
Du får inte!
-Nej. -Nej. Jag…
Nej, låt mig göra det.
Jag har fortfarande kraft kvar.
Lägg ner de chockade minerna. Jag har legat ner länge nog.
Tack för att ni försökte, men…
Nej.
Rachel är din syster.
Hon är min dotter.
Jag uppfostrade henne inte som min egen.
Hon är min egen.
Om blod haft inflytande på henne, skulle hon haft en helt annan pappa.
En pappa som var som min pappa.
Min pappa var en jävla idiot.
Men det vet ni.
Vi var släkt
men han var ingen pappa.
Du anar inte hur mycket Rachel bryr sig om dig,
hur mycket du betyder för henne.
När du åkte till college, när du flyttade ut,
jag har aldrig sett henne så ledsen.
Eller bara när hennes mamma blev sjuk och lämnade oss.
Jag väntade alltid på den dagen
då ni skulle inse varför ni bråkar så mycket.
Hur lika ni är. Jag vill att ni alla försöker när jag är borta.
Era relationer kan bli bättre.
Ni kommer att känna samhörighet när jag är borta, ännu mer på grund av det.
Jag bara vet det.
Christina.
Christina…
Det var inte rätt som du hade det.
Jag hörde vad du sa om när vi kollade på filmer ihop.
Det var enda gången. Jag gav det aldrig till dig.
Ingen annan heller.
Jag är så ledsen för det.
Du bara…
Från att du kunde gå, verkade du inte behöva nån annan.
Du kunde bli lämnad ensam.
Och när din mamma dog verkade du också okej.
Jag borde ha förstått att det inte är möjligt,
att du hade lika ont,
men min egen smärta gjorde att jag inte såg det.
Och sen blev jag kär igen. Och sen…
Din flicka kommer aldrig att sakna nåt.
Jag ser dig och din kärlek för henne, för David,
för den som kommer härnäst om ni väljer att ha fler,
och jag tackar dig.
Tack för att du gör det bättre än jag, för att du gör mer.
Fan, jag älskar den här stan.
Den förundrar mig.
Precis som kackerlackor och ogräs, lyckas vi på nåt sätt härda ut.
Jag kommer att sakna spökena och minnena från varje kvarter.
Snart blir jag själv ett.
Jag upplevde äkta kärlek för en till kvinna, förutom era mammor.
Jag var väldigt ung, sommaren jag började på kustbevakningen.
Hon hette Bliss.
Jag vet, men det är inte så ovanligt i Irland, och hon var irländare,
från Queens.
Precis som alla ni,
som era mammor,
kunde hon föra sig.
Jag hade aldrig träffat nån som Bliss förut.
Hon var intresserad av fler saker
än nån annan jag nånsin träffat innan dess,
och kanske sen dess.
Hon tyckte att livet,
världen, människorna, var intressanta.
Det var berusande att vara i hennes närhet.
Jag kunde inte få nog.
Jag ville se allt på samma sätt som hon.
Jag försökte att se allt som hon.
Sen åkte jag iväg.
Och när jag var klar
hade vi slutat skriva brev
och det rann ut i sanden, som det gör ibland.
Vi träffades faktiskt aldrig, eller sprang på varandra, igen.
Förutom en gång. Vi passerade varandra på gatan med våra respektive sällskap.
Ett kort möte.
Jag tog tag i hennes arm och sa: "Hej."
Hon sa: "Minns du mig fortfarande?"
Jag sa: "Självklart. Du förändrade mitt liv."
Det fick henne att le.
Men om det är nåt jag känner skuld över, så är det att jag kanske skulle ha…
Jag kunde ha uttryckt mig bättre.
Det är ingen viktig lärdom.
Jag…
Vi kommer alla att dö med minst en sak vi ångrar.
Men jag…
Jag vill bara att ni känner till kärleken.
Nåt som förändrade mig fundamentalt.
Pappa?
Gjorde mig
till den jag är.
Pappa.
-Pappa? -Pappa?
-Vem… -Pappa?
Jag…
-Pappa! -Nej.
-Pappa. -Pappa.
Pappa!
BEKLAGAR SORGEN
VIKTIG INFORMATION OM DÖDSATTESTEN
Pappa är borta.
Fem små ankor gick hemifrån
Uppför kullen och över ån
Ankmamman sa Kvack, kvack, kvack, men
Bara fyra små ankor kom hem
Fyra små ankor gick hemifrån
Uppför kullen och över ån
Ankmamman sa Kvack, kvack, kvack, men
Bara tre små ankor kom hem
OBS EJ HLR ÅTERUPPLIVA INTE
Uppför kullen och över ån
Ankmamman sa Kvack, kvack, kvack, men
Bara två små ankor kom hem
Två små ankor gick hemifrån
Uppför kullen och över ån
Ankmamman sa Kvack, kvack, kvack, men
Bara en liten anka kom hem
En liten anka gick hemifrån
Uppför kullen och över ån
Ankmamman sa Kvack, kvack, kvack, men
Ingen av de fem små ankorna kom hem
Hur är läget, Rach?
Jag hörde nyheten.
Jag beklagar.
Är du okej?
Ja.
Jag är okej.
Tack, Victor.
En ledsen ankmamma gick hemifrån
Uppför kullen och över ån
Ankpappan sa Pip, pip, pip
Pip!
Och alla galna små ankor kom hem
Undertexter: Jessica Roos