Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tot anava bé a casa, Adia?
Bé...
Vols beure aigua?
Bé.
Vas observar alguna cosa especial abans de l'accident?
I els teus pares?
Com va anar tot, entre ells, diumenge?
DIVENDRES
Aquestes iniciatives benèvoles han reduït les nostres responsabilitats
com a ciutadans a etiquetes i modes que cal seguir...
I el que necessitem és una reforma a l'interior de les escoles
per tal d'informar dels seus drets als nostres infants...
Si, i jo hi afegiria una altra cosa.
De vegades, és en el si de la família
que l'infant es troba la violència per primera vegada.
Com molts a França, jo tinc una família multiètnica
i penso que el valor d'un individu, independentment del seu origen,
la seva classe social o el seu passat,
és una cosa que s'ha d'aprendre a casa.
I és després que ens podrem adreçar a les escoles
i esperar que experimentin un canvi.
Moltes gràcies, lletrada Denicourt, per la seva brillant dissertació.
Desitgem que els seus esforços donin lloc a canvis constructius
en la nostra legislació referent a les escoles
i també al Parlament.
Gràcies.
Gràcies a tots els participants.
Espero que hagin passat una estona agradable.
I els desitjo un bon cap de setmana.
Robant les meves receptes?
Sí. I què? A tu com t'ha anat?
Bé, diria. Molt bé.
Espero que tot es resolgui.
Ho espero. Però quan he penjat, no ho he vist gaire clar.
Jo... m'he sentit sola.
Com és, aquest còctel?
Bo.
Afegeix-hi menta.
D'acord.
I fem-ne un per l'Aslan.
- L'Aslan? Però si no beu alcohol! - Se n'anirà d'aquí dos dies.
I espero que almenys brindi amb mi.
Aslan!
No l'has de tocar aquí. A en Bob no li agrada.
- Massa íntim? - Sí.
I si el toco amb la llengua?
Llavors s'escorrerà a la teva boca.
Doncs ja s'està escorrent en el meu braç.
Coi de pervertit!
En Bob no menja gaire, saps?
La Lily, una vegada al dia.
L'Ariel, dues vegades. Els he de netejar cada tres dies.
- I treure'ls un cop per setmana? - Sí. Però no la Lily.
Ja ho sé. Per això no t'he dit de tocar-la.
La Lily és dolenta, com jo.
No faig broma, eh? Si et toca, et moriràs.
Vinga, relaxa't! La Lily es quedarà al seu pot.
Sobretot, no els deixis sota una llum directa.
- Per què? - Són lents, i es cremarien.
No ho sabia.
Sortiré amb la Lara, demà a la nit.
Què?
Però ja vindré a dir-te adeu abans d'anar-me'n.
No fotis! Que ho dius de veritat?
Au, vinga, no passa res. Te'n vas només per un any,
i parlarem cada dia.
Compte amb la tapa.
S'ha de tancar bé.
Per què fas mala cara?
La Lara s'acaba de separar i tindrà una setmana molt complicada.
Em necessita. Està molt malament, de debò.
- Pitjor per ella. - Que ets dolent!
Vinga, surt, que m'he de canviar.
Ves a poc a poc...
I aquí tenen, senyores i senyors, l'encantador Aslan,
que es va fotre de morros anant en bici.
Para ja! Va ser un accident.
Que ets beneit o què? No sortiré amb la Lara.
Que ets malparida!
Yes, please.
Vinga, surt, va, que m'he de canviar.
Francament, t'he vist en moments pitjors...
Ok! Ok!
Ok...
Se'm farà estrany, que no hi siguis.
D'acord.
Mira això.
"Lluerna".
"Lluerna"? Això em correspon a mi.
Que tens el monopoli dels insectes, tu?
- Doncs tens sort. - I... 36.
Bam! 23!
Un zero per tu. "Adjuntar" va amb jota.
- "Ajuntar". Merda. - "Adjuntar".
A mi m'agrada, com parlo.
Hem trobat solució per tots els problemes,
excepte pel de saber... viure.
Jean Cocteau?
Jean-Paul Charles Aymard Sartre.
Molt bé.
He perdut.
El teu problema és que jugues per guanyar.
Una altra?
No, que he d'anar a fer la barbacoa. Mira...
Adia, em deixes la crema?
Tinc les mans seques i voldria... Això voldria!
Collons!
Això és el que els passa als mals perdedors!
- Això! Riu-te'n, tu. - No, que tinc el telèfon!
No me'n ric, de tu! Para, que tinc el telèfon!
- Però que ets boig? Tinc el telèfon! - Ja vinc, ja vinc, jo et salvaré!
Jo et salvaré! Vine!
Si s'ha fet malbé, et mataré!
Jo us pelaré a vosaltres!
Això! Ves provocant...
Porto còctels de veritat.
No calia que ho diguessis, eh?
El còctel que ha fet el papa era bo de veritat, mama.
Doncs tasta aquest, Miss Experta.
Jo agafo aquest.
- Aslan, et deixo el teu a la taula. - D'acord.
Més bo que els meus.
No hi ha alcohol en el de l'Adia. A veure si se n'adona.
I què? Com et va, això?
Doncs no ho sé.
Hi ha moments que es llegeix molt bé. Però en d'altres... no ho veig clar.
- I en Louis, què en pensa? - T'ho vaig dir: li encanta.
Tu em vas dir que l'havia començat a... llegir. Però no què en pensava.
Sí, que t'ho vaig dir. Però és igual. Li encanta.
És genial!
Sí, és genial. Però, quan torni a Paris, l'hauré d'anar a veure.
Això que et passa és la teva psicosi postpart clàssica.
No, és que...
És que no crec que l'hagi llegit.
Ell sap que els meus llibres es venen.
I per això mai no hi aprofundeix.
Però després surten les crítiques.
Tu i la teva consideració envers els crítics!
Si jo fes el mateix, seria una advocada morta.
- Digui? - Bona tarda, Delphine.
Li truco per
parlar-li d'una cosa una mica delicada.
Un moment. Perdoni, amb qui parlo?
Soc una amiga de l'Antoine.
Qui?
Em sap molt de greu, però prefereixo no dir-li el meu nom,
a causa del que li he de dir...
Escolti, senyora. Estic passant una bona estona amb la família.
I no tinc cap intenció de parlar amb algú que es nega a dir-me qui és.
No l'entretindré gaire. És tan sols que...
Va passar una cosa dimarts, quan vam sortir tots junts.
No sé si l'Antoine li ha parlat d'aquella festa.
Que ets la Brigitte?
No, no soc la Brigitte.
Miri, escolti, jo penjaré, si no em diu qui és.
Sisplau, li demano només un minut!
És important de debò.
Vinga, doncs...
Doncs...
Jo estava amb l'Antoine i altres amics, aquella nit.
I l'Antoine va beure moltíssim.
I a la fi de la festa es va posar a vomitar als lavabos.
Jo el vaig trobar allà i vaig intentar ajudar-lo...
No sé pas si ell se'n deu recordar.
I què?
Doncs va dir una cosa en aquell moment. Jo...
No sé pas si ell se'n deu recordar.
Estava completament embriac. I estava marejat als lavabos.
I allà, estirat a terra... va murmurar una cosa.
No sé si ho vaig entendre bé, però... era referent a...
Ell va dir que havia passat alguna cosa entre ell i
un dels seus fills.
Que estava mal fet.
Que no hauria hagut de fer-ho.
Hola?
Que encara és aquí?
Sí.
Escolti, potser és una bestiesa.
Jo també dic estupideses quan he begut, però...
Vaig pensar que l'hi havia de dir a vostè.
- Espero que ho entengui... - Esperi, què vol dir
una cosa mal feta?
Amb un dels meus fills?
No ho entenc. Què va dir, exactament?
Només va dir això.
Va balbucejar aquestes paraules. I gairebé plorava...
Necessito que em digui el seu nom. Si no, vostè podria ser
qualsevol psicòpata que volgués fer mal a la meva família.
Això passa molt, últimament.
No, no, l'hi asseguro. Fa anys que conec l'Antoine
i és algú que jo aprecio molt. Admiro la seva feina...
No tinc cap intenció de perjudicar-la, cregui'm.
No sé si he fet bé dient-li tot això, però
no podia fer altra cosa.
I ja no la molesto més.
Passi-ho bé.
LA SÍNDROME DE L'ESTIU SENSE FI
- Hola? Julien? - Delphine, com estàs?
Molt bé. Gràcies. Escolta, que em podries trobar un número?
Esclar. És per l'expedient Souleyman, oi?
- No, una altra cosa. - Sí, cap problema.
Envia'm el número i jo me'n cuidaré.
- Molt bé. Te l'envio. - OK, gràcies.
- Era una trucada personal? - Sí. És el que m'han dit.
Ok. Llavors necessito una sol·licitud oficial, sisplau.
Esclar. Gràcies. Te l'enviaré de seguida.
Però te'n podries ocupar ara?
- Sí. Et trucaré d'aquí cinc minuts. - Genial. Gràcies.
- Adeu. De res. - Fins ara.
Tinc gana.
Deu minuts més i me'n cuidaré.
Què menjarem avui?
Verdura a la graella amb oli del xef.
Doncs, vaja, tu vols que m'engreixi, oi?
Com és el teu còctel?
Massa fort de gust.
Prefereixo el teu.
Sí, Julien?
Sí... Em sap molt de greu, però no he trobat gran cosa.
Què vols dir?
L'únic que he pogut trobar és que la trucada s'ha fet
en una cabina de París.
No tens res més?
És una cabina... del carrer Traversière, prop de la Bastille.
El carrer Traversière...
Això et diu alguna cosa?
No. De fet, no...
I, si m'ho puc permetre, quina mena de trucada era?
Era la mena de trucada que solen adreçar a les famílies que...
Vaja, és per un client.
De fet, jo te'n podria dir més si tingués accés a l'enregistrament.
Demana-li al teu client que enregistri la trucada,
si es torna a repetir.
I tant. Gràcies, Julien.
Cap problema. Adeu, Delphine.
Adeu.
Adia?
- Sí? - No agafis la tovallola. Està bruta.
Ok.
I què, el còctel?
Molt bo.
Ves amb compte amb el sol, que pica molt, avui.
Au, mama, va.
T'has posat crema?
Sí. Per què?
Tens unes taques aquí.
- De debò? - Sí.
Ja te'n van sortir l'any passat.
No veig res.
T'has de posar una samarreta, reina. Si no, serà pitjor.
Recoi!
Em passes el meu vas d'aigua, sisplau?
Sí.
- Ja t'he atrapat! Adia! Adia! - No! No! Para!
Que duc les ulleres! Ja està bé! Ja està bé!
- Adia, empeny-lo! - Ja n'hi ha prou.
- Que duc les ulleres! - Empeny-lo, empeny-lo!
- No! No! Duc les ulleres! - Adia! Adia!
Que duc les ulleres! Ja n'hi ha prou!
- Asi, Asi... - Oh! M'has espantat.
És ben curiós, aquí.
Ho enyoraré molt.
I com està, en Bob?
Està més bé.
A tu t'agrada ser aquí, oi, Bob?
Ell és molt maco.
La Lily, en canvi...
Deixa-la tranquil·la.
De fet, seria millor que no fos tan tòxica.
Nosaltres també en som.
És veritat.
És herba o també hi ha nicotina?
No és fort. En vols?
Estic sorprès.
Fumes molt bé.
No hauria de fer-ho.
Vinga. És molt suau.
El meu primer porro amb l'Asi.
I l'Adia també fuma amb tu?
No.
- Mai? - No li agrada.
És una noia íntegra.
Íntegra?
Una noia com cal.
És una manaire.
M'encantarà conèixer el pobre noi que s'enamori d'ella.
Sí. Serà molt dura, amb els nois.
És molt bona, la teva herba.
Ja ho sé.
Va amb algú?
No ho sé.
Vinga. Si sempre esteu junts, vosaltres.
Per què no l'hi preguntes?
Ja ho faré. Em pensava que tu ho sabries.
Té 17 anys. Segur que té algú.
Quan tenia la seva edat
la de coses que vaig fer...
- Gairebé no me'n vaig sortir. - Ah, sí?
Em vull assegurar que no corre cap perill.
Hauria de passar més temps amb ella.
És el porro, el que et fa... tornar paranoica?
Que em trobes paranoica?
Una mica.
- Visitarem l'Aslan a Nova York? - Sí.
- Hi has estat, a Nova York? - Sí.
Amb la mama?
Em grates la barbeta, sisplau?
On?
A la punta. És que em pica.
- Aquí? - Sí, gràcies.
És lleig, això que tinc?
- El què? - Això del coll.
No t'hi veig res.
Cap taca?
- No. Cap taca. - Segur?
Mira-ho.
No. Res.
Ok.
Molt bé. Ja està! Per tu, amb tot el meu cor.
- És molt bonic. - Com jo.
Tu n'ets una mica més, de fet.
Saps què?
Me'l guardaré prop del cor.
De veritat.
- Vols això? - No.
Doncs mira.
Ara et faré una cosa millor.
Vull estar amb tu.
Què ha passat?
No res de greu.
He cremat una ampolla de plàstic i se m'ha fos a sobre.
Ja està. Soc molt bo.
Vitamina D?
Sí. Jo me'n vaig posar al peu quan em vaig cremar.
Ella té 35 anys menys que tu.
Ves al bany, que t'ho desinfectaré.
Mira, no veig què hi té a veure, l'edat.
La seva pell és sensible. Que no ho veus?
Mama, està bé. No passa res.
Et posaré un antisèptic.
Vinga!
Vols una cicatriu per sempre?
Fes-li cas.
Tanca la porta.
Ai! Que és fred!
Té, eixuga't.
Estàs bé?
Sí.
M'has de dir alguna cosa?
Què? Què vols dir, amb això?
M'amagues alguna cosa?
No. Per què ho dius?
Crec que ja ho saps.
M'he cremat. Això és el que passa.
Ja està bé, no?
- Vas al llit amb algú? - No.
Para de mentir. T'ho llegeixo en els ulls.
No menteixo. Que no em sents?
I els condons de la teva habitació?
Furgues en les meves coses?
No canviïs de tema i respon-me.
No tinc 5 anys. No toquis les meves coses.
Bé. Doncs ho he fet i he trobat preservatius.
M'ho pots explicar?
Els vam comprar perquè sí. Per fer broma amb les noies.
- Reina, hem dit que res de mentides. - No menteixo.
- Jo també vaig tenir la teva edat. - I ta mare et furgava en les coses?
M'hauria agradat parlar amb ella, quan jo era com tu.
Però no hi era mai. M'ho vaig muntar tota sola.
I això no em va ajudar a entendre les intencions dels altres.
És tan sols que em preocupo per tu.
No pateixis. Estic bé.
Adia, torna!
- Adia! - Tinc gana!
Vols menjar alguna cosa? He fet broquetes.
No, és igual. No tinc gaire temps.
Tot bé?
Tinc reunió de l'escola.
- Serà curta. - T'hi acompanyo?
No, no cal. Caminaré. M'anirà bé.
Dus el telèfon?
Tranquil. No em perdré.
Quan tinguis la meva edat, no et caldrà rentar-te les dents.
Per què?
Les hauràs perdut totes.
No pateixis, per ara.
Espero que perdis aquest costum horrible quan siguis a Nova York.
Podem deixar estar Nova York? Encara soc aquí, oi?
Escolta això.
Hi ha una noia al Japó...
Em prepares un dels teus superentrepans?
- He fet broquetes. - Prefereixo un entrepà,
sisplau.
Ok, ok, ok.
Molt bé, molt bé, molt bé... Què coi us passa, a tots, avui?
Para de mastegar el gel o no et faré res.
D'acord.
Delphine!
Ei, hola, Brigitte! Com va tot?
Bé. Com estàs? Com va tot per La Corresa?
Bé... Mira, ja ho saps, aquí hi ha calma. I a París, què?
Oh, ja ho saps. Sempre igual, sempre corrent.
I en Coco, com està?
És molt dolent!
Ja el sento!
I al despatx?
Un merder. Però no en parlem.
L'Antoine diu que et vas enfadar.
A la festa?
Caram! Em sorprèn que em diguis que recorda res del que li vaig dir.
Es veu que va beure massa, oi?
Quan jo vaig marxar, ja anava ben carregat.
Sí. Doncs
així no vas seguir la història fins al final.
Bé. I qui més hi havia?
Coco! Vine aquí.
No, com et deia, va ser una gran festa.
Hi havia moltíssima gent, coses increïbles...
No m'hi vaig quedar gaire estona.
I ell es va portar bé? O què va fer?
No, no va fer res, més aviat... Coco!
Espera, espera, que ara torno.
Però què et passa, Coco?
No és pas l'època de l'amor, que jo sàpiga!
Seu! Seu!
Sí, doncs... No, ell estava immergit en una de les seves converses.
No pateixis, és un bon xicot.
- Però què explicava? - Coco!
Aquí!
Perdona, reina. Què deies?
No, res, jo... Només volia saber...
De vegades parla de coses una mica... Ja m'entens.
No, ell sempre parla del mateix.
De filosofia, de literatura japonesa...
Jo me'n vaig anar aviat, però ell es portava bé, tranquil·la.
I... per cert, quan vindràs a París, tu?
D'aquí dos dies, per acompanyar l'Aslan a l'aeroport.
Ah, sí, és cert. Ja m'ho vas dir.
Bé, doncs ja ens veurem llavors.
Em sap molt de greu, però me n'he d'anar.
M'he d'ocupar del monstre aquest.
Molt bé. Doncs farem això, i ja... et trucaré quan arribi.
Sí! Records als nens de part meva.
I pel teu marit, esclar!
I tant. Fins aviat!
Fins aviat, reina.
Què va passar, Aslan?
Jo me n'havia d'anar l'endemà.
Era el... nostre últim dia a La Corresa.
I la teva família no volia que te n'anessis?
La Delphine era l'única que hi estava en contra.
I el teu pare?
La idea era seva. Ell tenia ganes que marxés.
Ah, sí? I per què, això?
És la millor universitat d'entomologia.
I la teva mare i el teu pare es van barallar per això
o per algun altre motiu recentment?
Aslan?
No ho sé.
Escolta.
Són els detalls, el que ens pot fer avançar de debò.
És per això que et pregunto aquestes coses.
D'acord? A veure...
La teva mare es va trobar amb col·legues
amb amics o... amb coneguts fa poc?
Ella sempre tenia coses a fer... i gent per veure.
Sempre estava ocupada.
L'Adia i jo... passàvem més temps amb l'Antoine.
I tu... Des de quan els tens, els cargols?
Què és, tot això?!
No em puc quedar aquí responent a les seves preguntes.
- Bé, és que... - Me'n vull anar.
- Jo tinc encara algunes... - No! Me'n vull anar!
Però com és capaç de fer-nos això, ara?
No, és que resulta que tinc altres preguntes per fer-te.
Entesos? Així que calma't?
Necessitem detalls. Fem la nostra feina.
Intentem avançar. D'acord?
Em sap molt de greu. Ja ho sé, que és difícil,
però tinc una última pregunta.
Els teus pares ho sabien, que un dels cargols era tòxic?
En tot cas, puc dir que
són més bones que la setmana passada.
- Les vols tastar? - No, gràcies.
- I l'amanida? - Molt bona.
A veure...
Ah, sí, ja ho veig. És la salsa.
- Oi que sí? - Saps que porta all, oi?
Com t'ho faràs, amb els nois?
Penses que lligaria amb paios d'aquí?
És dura, amb els nois de per aquí.
No amb tots.
Ets idiota.
Caram... Xerres massa.
Si no tens res a dir, no diguis res.
Kafka?
Això sona com de Kafka.
Hanif Kureishi?
Delphine Denicourt.
Bé. Em vaig a rentar les mans.
Jo també.
Em sap greu allò de la tarda.
M'hauria d'haver contingut. Em sap molt greu, mama.
No passa res.
Te'n volia parlar abans, però
no sabia com fer-ho.
Recordes l'Adam? Te n'he parlat no fa gaire.
Anem junts, vaja.
Quina edat té?
La meva edat. Anem a la mateixa classe.
Ja te n'havia parlat.
- Aquell noi que neda tan bé. - Ah sí, sí. Sí, l'Adam.
I quant de temps fa que aneu junts?
Fa tres anys que en coneixem
i uns dos mesos que la cosa s'ha fet seriosa.
"Seriosa"?
Sí. Vaja... Ja m'entens.
I el teu pare ho sap?
Què havíem dit, Adia?
Ja ho sé.
- La transparència. - Sí. Sempre, a cada moment.
Sí.
No et facis la tímida, filla, que et conec.
Ets molt dolenta.
Soc advocada. Sempre detecto aquestes coses.
Ets una advocada molt dolenta!
I, per cert, t'hauries d'haver vist al bany, aquesta tarda.
Eres molt dura.
- Tot bé? - Molt bé. Gràcies, Johanna.
Vinga, brindem.
I, a més, m'agradaria coneixe'l, el teu company. D'acord?
Doncs això ha estat bé. Ha estat bé.
I aquell tio: "No havia vist mai una noia tan bonica com tu".
No, però, de debò, jo ja no podia més.
Ja no sabia quina cara fer-li.
Au, no t'hi enfadis, reina. El seu pare és client meu.
Però era un noi amable.
- És aquest, el problema. - No me'n vull anar.
De debò que no me'n vull anar.
Per què he de tornar a estar sol un altre cop?
N'estic fart.
Asi, ja n'hem parlat...
Ja ho sé.
I jo en torno a parlar ara.
No hi aniré.
Asi... Et vindré a veure superaviat.
Jo no tinc dret a tenir una família, es veu.
Espera... La teva família som nosaltres.
Vinga, no ploris. Jo soc aquí.
Hi seré sempre.
Vinga, calma't.
Asi, prou...
Aslan.
Em pots ajudar amb el vestit?
Un whisky?
Què et passa, a tu, avui?
Què em passa, a mi?
Doncs sí. Estàs superagressiva.
M'hauràs de calmar, doncs.
Has vist com has reaccionat abans?
Vinga.
Ja és prou difícil. No ho compliquem.
Hauries pogut ser més amable.
Escolta, era idea teva.
A mi, Nova York mai m'ha entusiasmat.
Té 18 anys, Delphine.
D'acord? Ha de veure altres coses a part de nosaltres.
Recordes com li va costar, adaptar-se a la seva escola,
quan el vam adoptar?
Ho necessita. Depèn de nosaltres.
- Depèn, sobretot, de tu. - No, no, no.
De tots dos.
Està aferrat a tu.
Perquè treballo a casa.
Em veu cada dia.
Vinga, que això serà massa.
Escolta, no et pots emborratxar només amb els teus amics
Jo també tinc ganes d'aprofitar-me'n.
L'última vegada que em vaig trobar així anava a l'institut.
M'encantaria veure com eres llavors...
No sé pas si t'agradaria.
Recordes la nit a Sarajevo?
- Quina? - Au, para...
No vull pensar què hauria passat si no haguessis estat allà.
Oh, n'hi va haver una que jo no hi era. Hi havia aquell altre.
L'escriptor alemany. Com es deia? En Gunther Splitz.
Déu meu!
- I a tu et va ajudar algú? - Quan?
L'altra nit, amb els teus col·legues.
No ho sé pas. No ho sé pas.
No en recordo gran cosa, només uns quants flaixos.
I doncs...?
Doncs m'imagino que algú em deuria ajudar.
I qui va ser?
Doncs no ho sé.
Un home? Una dona?
Em sembla que una dona.
Però no la recordo.
Però a tu et recordaré demà.
Dona'm això.
Què hi fas, aquí?
Estic menjant gel.
No tens son?
Tant de bo...
- Un dia difícil? - Per què?
No ho sé...
La Delphine...
L'hi hauríem de dir.
No comencis amb això.
És injust.
Cada cop que parlo amb ella... em sento malament.
No puc més.
Això la mataria.
Hauries d'haver-hi pensat fa dos anys.
Demà passat marxes i s'acabarà.
Ho has previst tot?
No, no he previst res. Tot ho hem fet junts.
Tu ho vas decidir.
L'Aslan fot el camp, la resta ens quedem. Tot és normal.
Una família perfecta.
És genial, oi?
Com podria ser un pla meu?
És el teu pla, Antoine.
Un pla molt pràctic per tu.
Tu saps que em fa patir, que te'n vagis.
Sí. Et fa patir tant que us heu passat la nit follant.
També l'estimo.
És diferent.
És molt dur.
Vull estar amb tu!
Para. Para, para. Para, sisplau. Sisplau.
S'ha... S'ha d'acabar.
DISSABTE
Vinga...
Merda!
El teu problema és que jugues...
Ja ho sé, ja ho sé. Que jugo per guanyar.
Doblega els genolls.
Així, flexible...
Sí!
Vinga, ara has de tirar per plaer.
Fes una bona tirada, i tindràs una sorpresa.
Doncs et convé fer-ho bé, eh?
- Sí! - Bravo!
Molt bé.
Què és, la sorpresa?
He endarrerit el teu vol fins la setmana que ve.
Vaig ser massa dura amb tu, ahir. Em sap molt de greu.
- De debò? - Sí!
Una setmana més amb l'Asi.
Que no n'estàs content?
És que em sap greu allò d'ahir.
No pateixis. Jo vaig ser massa dura.
I ja ho sé, que és difícil per tu, rei.
De debò que li has canviat el bitllet?
Sí. Fins al 7 de setembre.
D'acord?
Encara no hauran començat les classes.
És genial. Podrà venir al meu partit.
Au, vinga, me'n vaig a fer un volt pel poble. Vens amb mi, Adia?
No. El paio aquest em farà un tatuatge, ara.
Ves amb compte, amb el tatuatge. Que no te'n penedeixis, després.
No, estarà molt bé. Em farà un petit cargol just aquí.
És una bona idea.
- Asi, et porto alguna cosa? - No, gràcies.
Un pastís de gingebre per mi!
Un pastís de gingebre per la senyoreta. I vostè, senyor?
Podem parlar un moment, sisplau?
Què passa ara?
- Em deus una explicació. - De què parles?
Què és, aquest canvi a l'últim moment?
Quin problema hi ha?
Hauries pogut preguntar-m'ho.
Ha estat una cosa impulsiva.
Em pensava que no hi tindries cap problema, tu.
No, no és un problema. És tan sols que...
Bé. Escolta. Ja sé que hauria hagut de parlar-te'n, sí.
Però és que em sentia culpable després d'allò d'ahir i...
Ja ho veus, ho he fet i ja està.
Si t'ho hagués preguntat, hauria calgut temps i parlar-ne i... En fi.
Bé, me'n vaig al poble a comprar menjar.
I després tinc feina per acabar, també.
Jo he dormit com un soc. I tu?
També.
El telèfon...
Hola, hola...
I quan serà el teu partit?
Dimecres.
Per què ha canviat el meu bitllet, la Delphine? No ho entenc.
No ho sé pas.
És molt imprevisible. Jo soc com ella.
Per què sempre has de parlar de tu?
Perdona.
Gairebé he acabat.
Genial!
Podries anar a buscar cucs per la Lily després?
- Que fas broma? - No.
Et compliques molt la vida.
Què fas!
Estic treballant. Que no ho veus?
Però quin problema tens?
Que no pots posar el peu així sobre el meu manuscrit. Això!
- Tampoc no cal que cridis! - Però és que no crido!
Jo no crido! I para de comportar-te com una criatura.
Ja ho sé, que és difícil per tots nosaltres, ara,
però no cal que m'ho facis pagar a mi.
Gràcies!
Vinga. Ensenya'm això.
Creia que els cargols no t'agradaven.
He hagut de canviar.
I, a més, sabia que, si li demanava un tatuatge al menjador de gel,
me'l faria més bé si li demanava un cargol.
- És molt bonic, Asi. - En vols un tu?
Ja en tinc un. Gràcies!
Te'n puc fer un sobre el front, si vols!
Adia!
Podries anar a buscar cucs per la Lily?
Les botigues estan obertes?
Sí. Vaig a ca la Chloé.
Demaneu a la Delphine que hi vagi.
No, que vull anar a lluir el tatuatge.
És molt maco, sí.
Moltes gràcies. A reveure.
Delphine, Delphine!
Em sap greu. No ha pagat!
Oh, Déu meu! Perdoni'm.
Gràcies, a reveure.
Encara treballes en el teu llibre?
Sí.
Creia que ja l'havies acabat.
Bé, no. Vull fer-hi alguns canvis abans que l'imprimeixin.
I jo el podria llegir?
Sí, però més tard.
Quan doncs?
Més tard, aviat. Escolta, estic intentant concentrar-me.
Em pots deixar estar?
Per què et molesta que em quedi una mica més?
No en parlaré amb la Delphine.
Me n'aniré com estava previst. No pateixis.
Asi
tu te n'adones, del que passa?
Què passa?
No t'has adonat que la Delphine està estranya?
Per què sempre parlem de la Delphine
i mai no parlem de l'Aslan?
- Tinc feina. Deixa'm. - Marxaré aviat. No pateixis.
No. Soc jo, qui foto el camp.
"Un dia, trobaré els mots adequats... i tot serà fàcil".
"I tot serà més senzill". Jack Kerouac.
Per què sempre m'has de corregir?
Per què sempre has de tenir raó tu i jo no?
Si em deixessis parlar, tu saps el que diria.
I això et fa por
perquè saps el que diries tu.
Què diria?
Què tens ganes de dir?
Anirà bé, Asi.
Tot.
Algú m'ho pot explicar?
Parleu, collons!
Que no entens el que has fet?
Et destrossaré.
Ets un monstre...
Com has pogut fer-li això al meu fill?
Ens estimem.
No és el que et penses, Delphine.
Jo em vaig enamorar de l'Antoine.
Ell mai no m'ha manipulat. Mai no m'ha forçat a res.
T'ho prometo.
Això és tot.
Us estimeu...
Foteu el camp d'aquí!
Fot el camp!
Agafa la clau del pis.
I emporta't l'Adia.
Agafeu el primer tren cap a París.
Fes-ho ara.
Ara!
A veure, a l'expedient, s'hi esmenta un intent de suïcidi fa 19 anys.
Me'n podria dir el motiu?
La mort del nostre fill.
Va morir poc després de néixer.
I, després d'això, la seva esposa mai
no va tornar a quedar embarassada?
No.
Quan els van adoptar, els seus fills?
Dos anys després vam tenir l'Adia.
Set anys després...
Aslan.
Va observar alguna cosa... aquests últims dies?
Alguna cosa que ens pugui ajudar a
a saber què li va passar... a la seva esposa?
Alguna preocupació?
Algun petit detall... amb vostè o amb els seus fills?
No.
Vine!
Per què? Què passa?
- Marxem a París. Ara. - Què?
Ja t'ho explicaré.
Jo no me'n puc anar així. Què passa?
Escolta, anem.
Què ha passat?
La Delphine ens ha vist.
Què?
- I què ha dit? - S'ha enfadat.
No els podem deixar així.
Ell es vol quedar sol amb ella.
Adia!
Aslan!
Adia, puja al cotxe! I tu també!
- On és el papa? - No!
- Pugeu al cotxe! - No!
No, no! Això... Això és entre tu i jo.
No! Això ens afecta a tots.
L'Adia no hi té res a veure.
Tú no decideixes.
- Vosaltres dos, al cotxe! - Jo ho sé tot!
Ho sé des de l'inici.
Ella ens va veure...
DIUMENGE
Ets homosexual.
No en soc pas.
Només m'atreu l'Aslan.
És molt confús per mi, saps?
Quant fa que dura, això?
Uns dos anys.
Hauríeu d'anar a viure junts.
No he deixat mai d'estimar-te...
No podem continuar com abans.
Ho has espatllat...
Cal que un dels tres se'n vagi...
Per això volia que se n'anés als Estats Units.
M'estic tornant boja.
L'Aslan se n'anirà demà...
Però jo no he acabat amb tu.
Ara farem com si encara fóssim
una família.
Només... un dia.
Fins que ell se'n vagi.
M'agradaria no haver-te conegut mai.
Aslan, te n'aniràs demà. Fes l'equipatge.
Fa bon dia, avui.
Ens ho passarem bé.
Poseu-vos el vestit de bany.
T'has posat crema?
Ja està bé, mama.
Vols un còctel?
No. Gràcies.
Tan sols és un còctel. No et matarà.
No em trobo gaire bé.
Doncs no t'hi posaré alcohol.
Un còctel?
Un còctel per l'Aslan.
I tu?
Un còctel per tu, també.
Bé, ara vindran els còctels.
Gràcies.
LA SÍNDROME DE L'ESTIU SENSE FI