Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Minden rendben volt otthon, Adia?
Kérsz vizet?
Nem vettél észre valami szokatlant a baleset előtt?
És a szüleid... Hogy telik általában egy vasárnapjuk?
PÉNTEK
Tudjuk, hogy ezek a látszólag jóindulatú kezdeményezések
állampolgári felelősségünket hashtagekre és trendekre redukálták.
Az iskolák átfogó reformjára van szükség,
hogy a gyerekek már fiatalon megismerjék a jogaikat.
Kiegészíteném még valamivel...
A gyermek néha a családon belül szembesül először az erőszakkal.
Mint sokaknak Franciaországban, nekem is többnemzetiségű a családom,
és úgy vélem, az ember életének értékét,
származástól, társadalmi osztálytól vagy a korábbi életétől függetlenül
otthon kell megtanulni.
Csak ezután fordulhatunk az iskolákhoz,
és várhatjuk el, hogy változtassanak.
Köszönjük szépen, Madame Denicourt, a ragyogó előadást.
Reméljük, hogy erőfeszítései konstruktív változásokhoz vezetnek
az iskoláinkat és a Parlamentet is érintő jogszabályokban.
Köszönöm.
Köszönjük minden résztvevőnknek. Remélem, jól érezték magukat.
Jó hétvégét kívánok.
Megint lopod a receptjeimet?
Igen.
Na? Hogy sikerült?
Szerintem jól.
Jó volt, amíg vége nem lett.
De utána olyan érzés volt, mintha meg se történt volna.
Egyedül éreztem magam.
- Milyen a koktél? - Kóstold meg!
Még egy kis mentát!
Jó.
- Aslannak is csinálj! - Aslannak? Hiszen nem iszik.
Két nap múlva elmegy. Remélem, koccint velem.
Aslan!
Ehhez ne nyúlj! Bob nem szereti.
- Túl intim? - Igen.
A nyelvemmel se?
Akkor a szádba élvez.
Már így is a karodra élvez.
Te szexmániás!
Bob nem eszik sokat.
Szóval Lilit naponta egyszer,
Arielt kétszer, háromnaponta kitakarítom a kakit,
- és heti egyszer kiveszem őket. Ugye? - Igen, kivéve Lilit.
Tudom, őt ezért nem mondtam.
Lili rossz lány, mint én.
Nem viccelek. Ha hozzád ér, meghalsz.
Tudom, nyugi!
Lili bent marad.
És legfőképp ne érje őket közvetlen fény!
- Miért? - Lassúak. Megéghetnek.
Ezt nem tudtam.
Amúgy holnap este találkozom Larával.
Mi?
De előtte eljövök elbúcsúzni.
- Nem mondod komolyan. - Most miért? Nincs semmi baj.
Csak egy évre mész el,
és mindennap csetelünk majd.
Nagyon figyelj a fedelére!
- Rendesen le kell zárni. - Miért duzzogsz?
Lara most szakított. és jövő héten meccsünk lesz.
Szüksége van rám. Tudod, milyen.
- Úgy kell neki! - Gonosz vagy!
Menj ki! Át kell öltöznöm.
Lassan csináld!
Íme, hölgyeim és uraim,
Aslan, a török csemege, aki nemrég esett pofára a biciklijéről...
Hagyd abba! Baleset volt.
Hülye vagy? Nem találkozom Larával.
Te seggfej!
Yes, please!
Menj ki! Tényleg át akarok öltözni.
Láttam már rosszabbat is tőled.
Oké...
Furcsa lesz nélküled.
Jó...
Hat.
Ezt nézd!
Szentjánosbogár.
Szentjánosbogár? Az az enyém kellene, hogy legyen.
- Monopóliumod van a bogarakra? - Mázlista vagy.
Harminchat.
Bumm! 23!
Neked nulla. Az "accueil"-t két "C"-vel írjuk.
"Accueil". A francba!
"Accueil!"
Szeretem az akcentusomat.
Minden problémára találtunk megoldást,
kivéve arra, hogyan kell...
élni.
Jean Cocteau!
Jean-Paul Charles Aymard Sartre.
Jó...
Vesztettem.
Mindig nyerni akarsz.
- Még egyet? - Nem, mennem kell a grillhez.
Jó...
Adia, ideadod a krémet? Nagyon száraz a kezem...
Nesze!
Hülye!
- Így jár, aki nem tud veszíteni. - Persze, röhögj csak!
Ne! Hagyj! Itt a mobilom!
A mobilom!
Hülye! A mobilom!
Gyere ide, megmentelek!
Gyere!
Ha tönkrement, megöllek!
- Nemsokára te jössz! - Hát persze.
Ezúttal igazi koktélt iszunk!
Ezt meg se hallottam.
Finom volt a papa koktélja.
Ezt kóstold meg, te szakértő!
- Aslan, a tiéd az asztalon lesz. - Jó!
Nem lehet megunni.
Adiáéban nincs alkohol. Kíváncsi vagyok, észreveszi-e.
Mi a helyzet?
Nem is tudom.
Néha nagyon jól olvasható, néha meg nyers.
Louis mit gondol róla?
Már mondtam. Imádja.
Mondtad, hogy elkezdte olvasni, de azt nem, mit gondol róla.
De, mondtam. De nem baj.
- Imádja. - Klassz!
Az, de beszélnem kell vele, ha visszamentünk Párizsba.
Klasszikus szülés utáni pszichózisod van.
Nem, csak...
Nem biztos, hogy tényleg olvasta.
Tudja, hogy jól fogynak a könyveim, úgyhogy könnyen rávág bármit.
Amíg meg nem jelennek a kritikák.
Te és a kritika iránti tiszteleted...
Ha úgy csinálnám, ahogy te, halott ügyvéd lennék.
- Halló? - Jó napot, Delphine!
Azért hívom, mert...
kényes témáról van szó.
Elnézést, de kivel beszélek?
Antoine egyik kolleganője vagyok.
Hogy hívják magát?
Sajnálom, de inkább névtelen maradnék amiatt, amit mondani akarok.
Nézze, hölgyem, épp jól érzem magam a családommal.
Nincs kedvem olyannal beszélni, aki nem mutatkozik be.
Nem tartom fel sokáig.
Csak...
Történt valami kedden, amikor a kollégákkal buliztunk.
Mesélt Antoine arról az estéről?
Te vagy az, Brigitte?
Nem, nem Brigitte vagyok.
Leteszem, ha nem mondja meg, ki maga.
Csak egy percet kérek.
Tényleg fontos!
Akkor mondja!
Szóval...
Antoine-nal és más kollégákkal voltam.
Antoine nagyon sokat ivott.
A vége felé a vécében hányt.
Így találtam rá. Próbáltam segíteni rajta.
Nem biztos, hogy emlékszik rá.
És?
És akkor mondott valamit.
Nem biztos, hogy emlékszik rá.
Csontrészeg volt, majdnem elájult a vécében.
És miközben a földön feküdt,
mondott valamit.
Nem tudom, jól értettem-e,
de arról beszélt, hogy...
Azt mondta, van valami közötte és az egyik gyerekük között,
ami helytelen,
és nem lenne szabad.
Halló?
Itt van még?
Igen.
Lehet, hogy hülyeség.
Én is sok hülyeséget beszélek, amikor iszom,
de úgy gondoltam, el kell mondanom.
- Remélem, hogy... - Hogyhogy valami helytelen?
Az egyik gyerekemmel?
Nem értem. Pontosan mit mondott?
Csak ennyit mondott.
Jóformán motyogta. Majdnem elsírta magát.
Most már tudnom kell a nevét.
Anélkül maga csak egy pszichopata, aki bosszantani akar minket.
- Mostanában sok ilyen van. - Nem az vagyok.
Évek óta ismerem Antoine-t.
Nagyra tartom őt, csodálom a munkásságát.
Higgye el, nem áll szándékomban ártani maguknak.
Azt sem tudom, jól tettem-e, hogy elmondtam,
de nem tehettem mást.
Nem tartom fel tovább.
Viszonthallásra!
VÉGTELEN NYÁR-SZINDRÓMA
- Halló, Julien? - Szia, Delphine! Hogy vagy?
Köszönöm, nagyon jól. Le tudnál nekem nyomozni egy telefonszámot?
Persze! A Souleymane-ügyhöz?
- Nem, ez más. - Jó, küldd el a számot, és intézem.
- Máris küldöm. - Oké, köszönöm.
- Közvetlen hívás volt? - Igen, azt mondták.
- Akkor küldd el a részleteket is! - Jó.
Köszönöm. Máris küldöm.
- Meg tudnád most csinálni? - Öt perc múlva visszahívlak.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Szia!
Éhes vagyok!
Tíz perc, és csinálom.
- Mit eszünk? - A séf olajos grillezett zöldségeit.
Azt akarod, hogy meghízzak?
Milyen a koktélod?
Túl fűszeres. A tiéd jobb.
Igen, Julien?
Sajnos nem sok mindent tudtam kideríteni.
Hogyhogy?
Csak annyit tudtam meg, hogy egy párizsi fülkéből hívtak.
Semmi mást?
A fülke a Rue Traversière-en van.
- Nem messze a Bastille-tól. - Rue Traversière?
- Ismerős? - Nem igazán.
Megkérdezhetem, milyen típusú hívás volt?
Tipikus zaklató hívás volt,
családoknak címzett...
Az egyik ügyfelem.
Kérd meg őket, hogy vegyék fel a beszélgetést, ha lesz még ilyen.
Többet tudok mondani, ha van róla felvétel.
Persze.
- Köszönöm, Julien. - Nincs mit. Szia, Delphine!
Szia!
Adia!
- Igen? - Ez a törülköző piszkos.
- Oké. - És a koktél?
Nagyon jó volt!
Vigyázz a nappal, ma nagyon erősen süt.
- Jól van, na, mama! - Bekented magad?
- Igen. Miért? - Tele vagy kis kiütésekkel.
- Tényleg? - Igen.
Tavaly nyáron is volt.
Nem látok semmit.
Vegyél fel egy pólót, mielőtt rosszabb lesz.
A rohadt életbe!
Ideadnád a poharamat?
Igen.
- Ne, ne, ne! - Adia!
Adia! Lökd be!
Rajtam van a szemüvegem!
Lökd be!
Ne, ne! Szemüveg van rajtam!
Hideg a víz!
Te jössz!
- Asi, Asi! - Megijesztettél.
Vicces kis hely.
Nagyon fog hiányozni.
- Hogy van Bob? - Jól.
Nagyon szeret itt lenni.
Ugye, Bob?
Nagyon aranyos!
- Lili viszont... - Hagyd békén!
Bár ne lenne ennyire mérgező!
Mi is azok vagyunk.
Van benne valami.
Csak fű, vagy nikotin is?
Nem erős. Kérsz?
Döbbenet!
Jól áll neked a dohányzás.
- Nem lenne szabad. - Ugyan! Nagyon gyenge.
Az első spanglim Asival.
Adia is szív veled?
Nem.
- Soha? - Nem szereti.
Jellemes lány.
- Jellemes? - Igen, becsületes.
"Badass".
Alig várom, hogy lássam szegény fiút, aki belezúg.
Kemény lesz a fiúkkal.
Nagyon jó ez a fű!
Tudom.
Jár valakivel?
Nem tudom.
Ne már! Olyan jóban vagytok.
Kérdezd meg tőle.
Majd megkérdezem. Csak azt hittem, tudod.
Tizenhét éves. Biztos van valakije.
Néha eszembe jut, milyen voltam ennyi idősen.
Hogy miket csináltam.
- Alig éltem túl. - Tényleg?
Féltem Adiát.
Több időt kéne töltenem vele.
A fűtől lettél
paranoiás?
- Paranoiásnak tűnök? - Egy kicsit.
- Meglátogatjuk Aslant New Yorkban? - Igen.
- Voltál már New Yorkban? - Igen.
A mamával?
Megvakarnád az államat?
- Hol? - Viszket a hegyénél.
- Így? - Igen, köszönöm.
Csúnya az izém?
- Micsoda? - A nyakamon.
- Nem látok semmit. - Nem kiütéses?
- Nincs ott semmi. - Biztos? Nézd meg!
Nem, semmi.
Oké.
Tessék, neked. Teljes szívemből.
- Nagyon szép! - Mint én.
Te azért kicsit szebb vagy.
Tudod, mit?
A szívembe ültetem.
Ajánlom is.
- Ez kell? - Nem.
Meglátod,
csinálok valami még jobbat.
Mi történt?
Semmi komoly.
Egy műanyag palackot égettem, és rám csöppent.
Jól van, na! Ne nyafogj már!
D vitamin?
Igen. Én is azt tettem a lábamra, amikor megégettem.
Igen, de ő 35 évvel fiatalabb nálad.
Gyere, majd én fertőtlenítem.
Nem értem, hogy jön ide a korom.
Érzékeny a bőre. Nem látod?
Jól van, mama, semmi baj!
Teszek rá fertőtlenítőt.
Gyere!
Egy életre maradjon ott a heg?
Fogadj szót anyádnak!
Csukd be az ajtót!
Hideg!
Törülközz meg!
- Jól vagy? - Igen.
Nem akarsz mondani valamit, Adia?
Mit? Ezt hogy érted?
Titkolsz előlem valamit?
Nem. Most mi van?
Tudod te azt.
Csak megégettem magam. Ennyi történt.
Elég lesz, nem?
- Szexelsz valakivel? - Nem.
Ne hazudj! Látom a szemedben.
Nem hazudok. Süket vagy?
És a kotonok a szobádban?
- Kutatsz a szobámban? - Ne terelj! Válaszolj!
Nem vagyok már gyerek! Nem teheted!
De kutattam, és megtaláltam a kotonokat. Megmagyaráznád?
Csak viccből vettük a lányokkal.
- Megegyeztünk, hogy nincs hazugság. - Nem hazudok.
- Én is voltam ennyi idős. - A te anyád is kutatott a szobádban?
Szerettem volna beszélgetni vele kamaszkoromban.
De soha nem ért rá.
Magamtól kellett rájönnöm dolgokra.
Nehéz megkülönböztetni a jó szándékú embereket a többitől.
- Csak aggódom érted, kicsim. - Ne aggódj, jól vagyok.
Adia! Gyere vissza!
- Adia! - Éhes vagyok!
Kérsz valamit enni? Van grillezett zöldség.
Kösz, nem. Nemsokára úgyis vacsorázunk.
Minden rendben?
Megbeszélésem lesz az iskolában. Nem tart sokáig.
Elvigyelek?
Nem kell, gyalog megyek. Jót fog tenni.
Nálad van a mobilod?
Nyugi! Nem fogok eltévedni.
Idősebb korodban nem kell többet fogat mosnod.
Miért?
- Mert addigra kihullanak. - Ne aggódj a fogaim miatt!
Remélem, New Yorkban leszoksz erről a butaságról.
Hagyjuk ezt a New York-témát! Még itt vagyok, nem?
Ezt hallgasd meg! Egy nő Japánban...
Csinálnál nekem egy szendvicset?
- Zöldség van. - Jobb szeretem a szendvicset.
Légy szíves!
Oké, oké...
Mi baja van ma mindenkinek?
Ha nem hagyod abba a jégevést, nem kapsz.
Oké.
- Delphine! - Szia, Brigitte!
- Hogy vagy? - Jól.
- Milyen Correze-ben? - Jó.
Nyugi van. És Párizsban?
Mindig ugyanaz. A rohanás.
- És hogy van Coco? - Rosszalkodik.
Hallom. És az irodában?
Kész kupleráj. Ne is kérdezd!
Antoine mondta, hogy mérges voltál.
Csodálkozom, hogy emlékszik arra, amit mondtam.
Állítólag alaposan berúgott.
Amikor eljöttem, már rendesen be volt állva.
Akkor nem követted végig az eseményeket.
- Ki volt még ott? - Coco!
Gyere ide!
Nagy buli volt, rengetegen voltak.
Kész őrület volt. Nem maradtam sokáig.
Antoine botrányosan viselkedett?
Nem, dehogyis... Coco!
Várj, mindjárt jövök.
Mi bajod van, Coco? Még nincs itt a tüzelés ideje.
Ül! Ül!
Nem, inkább nagyon belemerült a beszélgetésekbe.
Ne aggódj, jól viselkedett.
- De miről beszélt? - Coco! Ide!
- Bocsánat, mit mondtál? - Nem fontos.
Csak tudni akartam...
Néha nagyon szókimondó... Te is tudod.
Nem, a szokásos témáiról beszélt.
Filozófia, japán irodalom. Korán eljöttem, de jól volt.
Amúgy mikor jöttök vissza Párizsba?
Holnapután. Kikísérjük Aslant a repülőtérre.
Tényleg, már mondtad. Akkor nemsokára találkozunk.
Bocs, most foglalkoznom kell ezzel a kis rosszcsonttal.
Persze. Majd hívlak, ha ott vagyunk.
Igen. Puszilom a gyerekeket.
- És persze a férjedet is. - Persze.
- Szia! - Szia!
Mi történt, Aslan?
Úgy volt, hogy másnap utazom el.
Az volt az utolsó napunk Correze-ben.
A családod ellenezte, hogy elutazz?
Egyedül Delphine ellenezte.
És az apád?
Az ő ötlete volt. Nagyon akarta, hogy elutazzak.
Értem. És miért?
Azon az egyetemen a legjobb az entomológia szak.
Az anyukád és az apukád vitatkoztak ezen
vagy más miatt az utóbbi időben?
- Aslan. - Nem tudom.
Figyelj...
A részletek segítenek abban, hogy jobban megérhessük.
Ezért kérdezek ennyi mindent.
Szóval...
Anyukád találkozott az utóbbi időben kollégákkal,
barátokkal, ismerősökkel?
Mindig volt valami dolga. Sok emberrel találkozott...
Mindig elfoglalt volt.
Adia és én több időt töltöttünk Antoine-nal.
Mióta vannak meg a csigáid?
Mi ez? Nem faggathat a végtelenségig!
- El akarok menni! - Van még néhány...
Nem! El akarok menni!
Hogy teheti ezt velünk?
Az a helyzet, hogy vannak még kérdéseim.
Nyugodj meg!
Tudnunk kell a részleteket. Csak a munkánkat végezzük.
Próbálunk haladni. Érted?
Sajnálom. Tudom, hogy nehéz.
Még egy utolsó kérdés.
A szüleid tudták, hogy az egyik csiga mérgező?
Annyit mondhatok, hogy sokkal ízletesebb, mint a múlt heti.
- Megkóstolod? - Köszönöm, nem.
- Milyen a saláta? - Nagyon jó!
- Hát igen. Az öntet. - Ugye?
Fokhagyma van benne. Mit fognak szólni a pasik?
Szerinted itt akarok pasizni?
Milyen kemény a pasikkal!
- Mindegyikkel. - Hülye vagy!
Nem vagy valami beszédes.
Ha nincs mit mondanod, ne mondj semmit!
Kafka!
Kafkásan hangzik.
Hanif Kureishi?
Delphine Denicourt.
Jó... Kezet mosok.
Én is.
Ne haragudj.
Uralkodnom kellett volna magamon.
- Sajnálom, mama. - Semmi baj.
Már akartam mondani, de...
sosem volt rá jó alkalom.
Emlékszel Adamra?
Meséltem már róla.
Együtt vagyunk.
Hány éves?
Mint én. Osztálytársak vagyunk.
Mondom, már meséltem róla.
Tudod, aki jól úszik.
Igen, igen! Adam.
És mióta vagytok együtt?
Három éve ismerjük egymást,
és körülbelül két hónapja fordult komolyra a dolog.
Komolyra?
Igen.
- Érted... - A papa is tud róla?
Miben egyeztünk meg, Adia?
Tudom.
- Átláthatóság. - Mindig, mindenkor.
Igen.
Nem mintha félénk lennél, kislányom. Ismerlek.
Gonosz vagy!
Ügyvéd vagyok. Az a munkám, hogy észrevegyem az ilyesmit.
Akkor gonosz ügyvéd vagy.
Látnod kellett volna magad a fürdőben az előbb.
Tényleg gonosz voltál.
- Minden rendben? - Minden. Köszönjük, Juana.
Koccintsunk!
És szeretnék majd találkozni vele.
"Nem láttam még ilyen szép lányt, mint te."
Nem bírtam abbahagyni a röhögést.
Óvatosan, mert az apja az ügyfelem.
De kedves volt.
- Épp ez a gond. - Nem akarok elmenni.
Nagyon nem akarok elmenni.
Miért legyek megint egyedül?
Abból már elegem van.
Asi, ezt már megbeszéltük.
Tudom.
És most megint beszélek róla.
Nem megyek el.
Asi!
Nagyon hamar meglátogatlak majd.
Nekem nem lehet családom.
Mi vagyunk a családod!
Ne sírj, Asi!
Rám mindig számíthatsz.
- Szedd össze magad! - Asi! Hagyd abba!
Aslan!
Segítesz levenni a ruhámat?
Egy whiskyt?
Mi bajod van ma?
Hogy mi bajom van?
Igen. Baromi agresszív vagy.
Akkor nyugtass meg!
Miért úgy reagáltál ma este?
Ugyan már!
Így is épp elég nehéz, nem kell fokozni.
Kedvesebb is lehetnél vele.
A te ötleted volt. Engem soha nem hozott izgalomba New York.
Tizennyolc éves, Delphine.
Más is kell neki, nem csak mi.
Emlékszel, milyen sokára illeszkedett be az iskolában?
Szüksége van erre.
- Függ tőlünk, mint egy gyerek. - Tőled.
Nem.
Mindkettőnktől.
Hozzád közelebb áll.
Mert itthon dolgozom.
Mindennap itthon vagyok.
Sok lesz.
Csak te rúghatsz be a kollégáiddal?
Most én jövök.
Utoljára a gimnáziumban éreztem úgy magam.
Szívesen látnám a gimnazista oldaladat.
Nem biztos, hogy tetszene.
Emlékszel arra az éjszakára Szarajevóban?
- Melyikre? - Ne már!
Nem is tudom, hogy végződött volna, ha nem vagy ott.
A német író! Mennyivel boldogabb lett volna, ha nem vagyok ott!
Hogy is hívták? Gunther Splitz?
Te jó ég! Igen.
- Segített valaki? - Mikor?
Amikor a kollégáiddal buliztál.
Nem tudom. Fogalmam sincs.
Nem sok mindenre emlékszem.
Semmire sem emlékszel?
Gondolom, valaki segített.
De nem emlékszel, hogy ki.
Nem igazán.
Férfi, nő?
Azt hiszem, egy nő.
De már nem emlékszem rá.
Rád holnap is emlékezni fogok.
Add ide!
Mit csinálsz itt?
Jeget rágok.
Nem tudsz aludni?
Bár tudnék!
- Furcsa ez a nap. - Mi?
Nem tudom.
Delphine.
Meg kell mondanunk neki.
Ne kezdd már megint!
Igazságtalanság.
Valahányszor beszélek vele,
rosszul érzem magam.
Nem bírom tovább.
Össze fog törni, Asi.
Erre két évvel ezelőtt kellett volna gondolnod.
Holnapután elmész, és vége.
- Mindent jól elterveztél. - Nem, semmit sem terveztem el.
- Együtt voltunk benne. - A te döntésed volt.
Aslan lelép, a többiek maradnak.
Minden normális. Boldog család.
Klassz, nem?
Hogy lehetne ez az én tervem?
A te terved, Antoine.
Neked nagyon is kényelmes így.
Ha tudnád, mennyire fáj, hogy elmész.
Annyira fáj, hogy egész éjjel dugtatok.
Őt is szeretem.
Csak másképp.
Nagyon nehéz!
Nem tudlak elhagyni!
Hagyd abba!
Kérlek, hagyd abba!
Kérlek!
SZOMBAT
A francba!
Az a probléma veled...
Tudom. Hogy nyerni akarok.
Hajlítsd be a térded!
Ez az! Legyél rugalmas!
Igen!
Most csak a poén kedvéért dobd el!
Ha jól dobsz, lesz egy meglepetés.
Akkor megéri ügyesnek lenned.
- Igen! - Bravó!
Mi a meglepetés?
Áttettem az indulásodat a jövő hétre.
Túl kemény voltam veled tegnap este. Sajnálom, édesem.
- Ez komoly? - Igen.
Még egy hét Asival.
Mi a baj? Nem is örülsz?
Sajnálom a tegnap estét.
Ne aggódj!
Túl kemény voltam veled. Tudom, nehéz neked.
- Tényleg átirattad a jegyét? - Igen. Szeptember 7-re.
Nem gond. Még van idő, nem kezdődik el a tanítás.
De jó! El tudsz jönni a meccsemre!
Most, hogy ráérünk, járok egyet a faluban. Jössz velem, Adia?
Nem, mert most csináljuk meg a tetoválásomat.
Azért óvatosan. Nehogy később megbánd!
Jó lesz. Egy kis csiga, ide.
Aranyos ötlet!
- Asi, hozzak neked valamit? - Kösz, ne.
Nekem egy gyömbéres sütit.
Gyömbéres süti a kisasszonynak. És az úrnak?
- Tudunk beszélni egy kicsit? - Mi a gond?
- Magyarázattal tartozol. - Miről beszélsz?
- Mi ez a változtatás? - Nem látom, hol a gond.
- Azért megkérdezhettél volna. - Hirtelen ötlet volt.
És tudtam, nem ellenzed majd. Tévedtem?
- Nem ez a gond. - Oké, tudom.
Meg kellett volna beszélnünk, de bűntudatom volt a tegnap este miatt.
Jött az ötlet, és cselekedtem. Ennyi.
Ha megkérdezlek, tovább tartott volna, blablabla...
Jó.
Lemegyek a faluba és hozok kaját.
És utána be kell fejeznem egy melót.
Úgy aludtam, mint a bunda. És te?
Én is.
A mobilom...
- Mikor is lesz a meccsed? - Szerdán.
Miért cserélte át a jegyemet Delphine? Nem értem.
Nem tudom.
Irtó kiszámíthatatlan. Azt hiszem, ebben rá hasonlítok.
Miért mindig magadról beszélsz?
Bocsánat.
Mindjárt kész.
Utána elmész kukacért Lilinek?
- Viccelsz? - Nem.
Mindig mindent komplikálsz.
Ne csináld!
- Dolgozom. Nem látszik? - Mi a bajod?
Nem teheted rá csak így a lábadat a kéziratomra!
- Felesleges ordítani. - Nem ordítok!
De miért viselkedsz úgy, mint egy gyerek?
Tudom, hogy most mindenkinek nehéz,
de ne rajtam tölts ki a mérgedet!
Köszönöm!
Igazad van.
Jó, mutasd meg!
- Úgy tudtam, nem szereted a csigákat. - Biztos megváltoztam.
És ha jó tetkót akartam a jégzabálótól,
csigát kellett kérnem.
Jó lett, Asi!
Te is akarsz?
Nekem már van.
Csinálhatok egyet a homlokodra.
Adia! Akkor hozol kukacot Lilinek?
- Nyitva vannak a boltok? - Igen. Chloéhoz megyek.
- Szólj Delphine-nek, hozzon. - Nem, közben mutogatom a tetkómat.
Mutogatod a tetkódat?
Köszönöm. Viszlát!
Delphine!
Elnézést, de nem fizetett.
Jaj, bocsánat!
- Köszönöm. Viszlát! - Viszlát!
Még mindig a könyvön dolgozol?
Igen.
Azt hittem, már befejezted.
Még módosítok ezt-azt, mielőtt nyomdába megy.
- Elolvashatom? - Igen.
- De később. - Mikor?
Később. Nemsokára.
Próbálok koncentrálni. Hagyj békén, légy szíves.
Miért zavar, hogy kicsit tovább maradok?
Beszélek Delphine-nel. Elmegyek, ahogy megegyeztünk.
Ne aggódj!
Asi!
- Feltűnt, mi a helyzet? - Mi a helyzet?
Delphine furcsán viselkedik.
Miért mindig Delphine-ről beszélünk,
Aslanról viszont soha?
- Hagyj, légy szíves! - Nemsokára elmegyek. Ne aggódj!
Nem.
Én megyek el.
Egy nap majd megtalálom a helyes szavakat, és minden könnyebb lesz.
És minden egyszerűbb lesz.
Jack Kerouac.
Miért kell mindig kijavítanod?
Miért kell, hogy mindig neked legyen igazad, én meg tévedjek?
Ha hagysz beszélni, tudod, mit akarok mondani,
és megijeszt.
Mert te is azt mondanád.
Mit mondanék?
Mit akarsz mondani?
Minden rendben lesz, Asi.
Minden rendben lesz.
Valaki megmagyarázná?
Beszéljetek, a kurva életbe!
Nem is érted, mit műveltél.
Tönkreteszlek.
Szörnyeteg vagy!
Hogy tehetted ezt a fiammal?
Szeretjük egymást.
Nem úgy van, ahogy gondolod.
Beleszerettem Antoine-ba.
Soha nem manipulált. Soha nem molesztált.
Esküszöm.
Szeretjük egymást, és kész.
Szeretitek egymást?
Tűnjetek a szemem elől!
Takarodj!
Hozom a lakáskulcsot.
Keresd meg Adiát! Üljetek fel az első párizsi vonatra!
Most azonnal!
Indíts!
Az aktában szerepel egy 19 évvel ezelőtti öngyilkossági kísérlet.
Elmondaná az okát?
Meghalt a fiunk.
Pár héttel a születése után.
És utána a felesége nem tudott teherbe esni?
Nem.
Mikor fogadták örökbe a gyerekeiket?
Két évvel később került hozzánk Adia.
Aztán hét évre rá
Aslan.
Nem vett észre valamit az elmúlt napokban,
ami segíthetne nekünk megérteni, mi történt a feleségével?
Valami probléma, bármiféle apróság önnel, a gyerekeikkel?
Nem.
- Gyere! - Mi az? Mi történt?
- Most rögtön Párizsba megyünk. - Tessék?
Majd elmondom.
Nem mehetek el így. Mi történt?
- Hallgass rám! Menjünk! - Mi történt?
- Delphine meglátott minket. - Micsoda?
- Mit mondott? - Szerinted?
Nem hagyhatjuk itt őket.
Antoine egyedül akar maradni vele.
Adia!
Aslan!
Adia! A kocsiba!
Te is!
- Hol a papa? - Ne!
- A kocsiba! - Ne!
- Ne! Ez csak kettőnkre tartozik! - Nem, mindenkit érint!
- Adiának semmi köze hozzá! - Nem te döntöd el!
- Szálljatok be a kocsiba! - De mindent tudok.
Az elejétől fogva.
Meglátott minket.
VASÁRNAP
Nem tudtam, hogy meleg vagy.
Nem vagyok az.
Csak vonzódom Aslanhoz.
Nekem is nagyon zavaros.
Mióta tart?
Két éve.
Összeköltözhetnétek.
Mindig is szerettelek, Delphine.
Nincs tovább.
Mindent tönkretettél.
Egyikünknek el kell mennie.
Ezért próbáltam Aslant Amerikába küldeni.
Én ebbe belebolondulok!
Aslan holnap elutazik.
De még nem végeztem veled.
Úgy teszünk majd, mintha még mindig...
egy család lennénk.
Egy napig.
Amíg el nem utazik.
Bár soha ne találkoztunk volna!
Aslan, holnap elmész.
Pakolj össze!
Szép idő van ma. Jól fogjuk érezni magunkat.
Vegyetek fürdőruhát!
Bekented magad?
Már jó, mama.
Kérsz egy koktélt?
Kösz, nem.
Egy koktélba nem halsz bele.
Nem érzem magam túl jól.
Nem lesz gond, nem teszek bele alkoholt.
Koktélt?
Egy koktél Aslannak.
És neked?
És egy neked.
Mindjárt hozom a koktélokat.
Köszönöm.
Magyar szöveg: Szabó Anita Iyuno