Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫סן ניקולה אל מונטה, איטליה טמפרטורה: מינוס שתיים, גובה: 1,486 מטר‬
‫21 בדצמבר‬
‫אתה מת.‬
‫אתה מת!‬
‫מת!‬
‫אימא, את לא יכולה להעיר אותי בצעקות כמו אימא נורמלית?‬
‫הרגתי את כל האימהות הנורמליות.‬
‫קבל את זה, ואת זה!‬
‫את חושבת שאבא יחזור לחג המולד?‬
‫לא שמעת? המסוק שלו הופל על ידי כריש.‬
‫בחייך, את לא יכולה להיות רצינית לשם שינוי?‬
- ‫- אנחנו ממש משוגעים, נכון? - אולי קצת יותר מדי.‬
‫אליה, אל תדבר על עצמך ככה.‬
‫לא דיברתי עליי.‬
‫תודה.‬
‫יש לך מזל שאני באיחור, אחרת הייתי מדגדגת אותך למוות.‬
‫אני צריכה לרוץ לחנות.‬
‫למה? יש לנו לקוח סוף סוף?‬
‫זו לא אשמתי שאנשים כבר לא משחקים‬
‫בצעצועים הישנים.‬
‫בכל מקרה, אהבתי את המריונטה.‬
‫שיהיה לך יום טוב, חמוד, ותזכור...‬
‫לעולם אל תפסיק לחלום, גם כשאתה ער.‬
‫ילד טוב.‬
‫תגיד "ביי"!‬
- ‫- ביי. - ביי!‬
‫מפעל סנטה קלאוס, הקוטב הצפוני טמפרטורה: מינוס 49, גובה: 2,147 מטר‬
‫תתעודדו! נותרו רק כמה ימים עד החג.‬
‫תחזית מזג האוויר: עומדת לפרוץ סערה של מתנות‬
‫לכל הילדים הטובים. אף מתנה לילדים הרעים, כמובן.‬
‫אנחנו מזכירים לכם שאסור בתכלית האיסור ליצור קשר עם הילדים,‬
‫אבל עליכם לשמור על קסם החג.‬
‫לא איכשל. הוא אוהב עפרונות ענקיים.‬
‫אני מקווה שלא איחרתי את המועד.‬
‫הודעה לציבור.‬
‫מי שמשתמש באקדח הנצנצים צריך לרוקן אותו לפני שהוא מחזיר אותו למקום.‬
‫שקט, תירגעו!‬
‫אקרא לכם. קחו מספר.‬
‫אפרופו צעצועים, היום הוא היום האחרון‬
‫להציג את ההמצאות האחרונות שלכם.‬
‫האם שוב יסלקו את טריפ ממשרדו של הבוס השנה?‬
‫או שיעצרו אותו לפני שהוא ייכנס?‬
- ‫- תשע! - הנה!‬
‫בוא.‬
‫מי שקיבל אישור על אב הטיפוס שלו,‬
‫נא לגשת למבחן באזור ההתאספות.‬
‫הפוך אותי לאלף‬
‫אפשר, הוד רוממותך?‬
‫הילדים הרעים...‬
‫מתרבים.‬
‫אתה שם, הוד צעצועך?‬
‫מי שם?‬
‫טריפ הזקן והיקר!‬
‫מה הבאת לי השנה?‬
‫בנית לי צעצועים חדשים?‬
‫כן, אבל אני קצת לחוץ, כמעט מרוגש,‬
‫כי הפעם התעליתי על עצמי.‬
‫בניתי את זה. קוראים לזה משרוקית רב-צלילית.‬
‫חמוד!‬
‫מה אתה עושה כאן, טריפ?‬
‫נתתי לך את כרטיס מספר 60, ועכשיו קראו רק למספר תשע.‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫טריפ.‬
‫הוד משחקך, ההתנהגות שלו מסכנת‬
‫את השדוניות שמאפיינת אותנו כבר אלפי שנים.‬
‫אידיוט!‬
‫הוד צעצועך, המשרוקית הזו מפיקה‬
‫כל צליל שתרצה לשמוע.‬
‫ילדים ימותו עליה.‬
‫אני רוצה לשמוע חתלתולים, אתה יודע שאני אוהב אותם.‬
‫כן. זה עובד בצורה ההפוכה. אתה צריך לשאוף אוויר.‬
‫ועכשיו תן לי צרחה מסרט אימה. קדימה!‬
‫לכל הרוחות.‬
‫עכשיו אני רוצה שרוך נעל של גבר משנות ה-50‬
‫שמתחכך בגרמופון.‬
‫אני אוהב גרמופונים.‬
‫אבל... טריפ!‬
‫כל הכבוד.‬
- ‫- תודה. - על לא דבר.‬
‫ואחרונה חביבה, ההמצאה העדכנית ביותר שלי.‬
‫יצירת המופת הגדולה ביותר שלי.‬
‫טוב! בואו נראה.‬
‫זה.‬
‫זה הסביב...‬
‫הסביב...‬
- ‫- סביבונר. - כן.‬
‫הוא בעצם פועל כמו סביבו...‬
- ‫- סביבון. - תודה.‬
‫אבל הסביבון לא מסתובב...‬
‫אלא החדר!‬
‫כל החדר מסתובב.‬
‫כן. כל החדר מסתובב.‬
‫אבל איך יודעים כיצד לעצור אותו?‬
‫אני עובד על זה!‬
‫איך עוצרים אותו?‬
‫טריפ!‬
‫עכשיו תעצור אותו!‬
‫טריפ!‬
‫תעצור אותו מייד, טריפ!‬
‫איך?‬
‫תעצור אותו!‬
‫סליחה!‬
‫טריפ, אני אהרוג אותך!‬
‫הבא בתור!‬
‫ההמצאות האלה יישארו כאן...‬
‫מחסן המצאות שנדחו‬
‫יחד עם אלה מהשנים הקודמות.‬
‫ההמצאות שלך מסוכנות.‬
‫משוגעות.‬
‫הצעצועים שלי מספקים לילדים את הריגוש שהם מחפשים.‬
‫מה אתה יודע על מה שילדים מחפשים? ראית פעם ילד?‬
‫ואת, מה את יודעת עליהם? למדת מספרים?‬
‫כאילו הם מכשירי חשמל.‬
‫בניגוד אלייך,‬
‫אני עדיין... שדונית אומנית!‬
‫לוזר עלוב!‬
‫הגזמתי.‬
‫טריפ, אני יודעת שמחפשים תופר כדורי רגל חדש. מצטערת.‬
‫קדימה, לוקח לך שנים! מהר יותר.‬
- ‫- תחזיר. - תן לי לפתוח.‬
‫אני רוצה לפתוח לבד.‬
‫עזוב את זה!‬
- ‫- מוכנים? - לך על זה.‬
‫פנטסטיקלף‬
‫הפטיש המקודש של ארונית הפלאים.‬
‫הבנתי.‬
‫בן של טרול!‬
‫אבל זה כרטיס של חצוי-דם!‬
‫השדון האומן!‬
‫בעל הכוח ליצור פריטים קסומים?‬
‫אין לי כזה.‬
‫תקרא את הכישורים שלו!‬
‫קדימה!‬
‫היי, לוזרים.‬
‫היי, ג'אדה.‬
‫זה צעצוע "חבר-חבר"? איך השגת אותו?‬
‫מי אמר לך שאתה יכול לדבר איתי?‬
‫אני נתתי לה אותו. אבא שלי הוא היחיד שמוכר אותם.‬
‫בניגוד לאימא הלוזרית שלך שמוכרת רק זבל.‬
‫מה אתה מסתיר שם? תראה לי.‬
‫תברחו!‬
‫פחדנים.‬
‫בואו ניקח את האופניים שלנו.‬
‫קדימה, הם בורחים!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, מהר יותר!‬
‫מתי תלמד לרכוב על אופניים?‬
‫עזוב אותי. תציל את עצמך.‬
‫לא! אנחנו נצליח!‬
‫אם אתפוס אתכם, תמותו!‬
‫הם מתקרבים.‬
‫אנחנו נצליח, סמוך עליי!‬
- ‫- תחזיר את זה! - למה?‬
‫מה יקרה אם לא אחזיר?‬
‫קדימה, תרביץ לי.‬
‫רוצה אותו בחזרה?‬
‫בוא מחר למרוץ המזחלות, בזינוק השטן.‬
‫אם לא תמות, הוא שלך.‬
‫אבל אין לך אומץ בכל מקרה.‬
‫טמבל.‬
‫קדימה, בואו נלך.‬
‫תשכח ממנו. חצוי-דם שכמוהו.‬
‫בן של טרול.‬
‫הצעצועים העתיקים האלה נחמדים, נכון?‬
‫הם קצת מיושנים מדי.‬
‫בטח אפילו אליה מציק לך שתקני לו חבר-חבר.‬
‫אם הייתי מקבלת מטבע על כל פעם ששואלים אותי את זה,‬
‫הייתי עשירה.‬
‫אמרת את מילת הקסם, יקירה.‬
‫"עשירה".‬
‫היי, איוואנה. מה שלומך?‬
‫הצלחתי להשיג מכולה שלמה שלהם.‬
‫אפילו סן ניקולה אל מונטה יהפוך למרכז העולם.‬
‫צ'וקה, תעיף לי את זה מהעיניים.‬
‫אבל איוואנה, את לא רוצה אותי?‬
‫לא! אני מעדיפה להתרושש.‬
‫בכל חג מולד אותו סיפור.‬
‫כולם משתגעים על צעצוע אופנתי כלשהו,‬
‫ולמחרת... פוף! הם שוכחים ממנו.‬
‫חס וחלילה...‬
‫את צודקת, איוואנה, אבל זה מה שהלקוחות רוצים.‬
‫מה שתגיד.‬
‫אנחנו מספקים להם מה שהם רוצים, לא?‬
‫תגידי... כמה את רוצה להזמין?‬
‫מאה, 200? קדימה.‬
‫איוואנה,‬
‫אני יודע שקשה לך לסגור את החודש,‬
‫ומאז שבעלך איננו...‬
‫זה בטח לא קל.‬
‫ויהיה לך קשה עוד יותר‬
‫כשכל החנויות האחרות ימכרו את האספקה שלי.‬
‫אני אומר לך את זה לטובתך, איוואנה.‬
‫לא אכפת לך כהוא זה ממני,‬
‫מחג המולד, מצעצועים ואפילו לא מילדים!‬
‫בשנה שעברה מכרת מכונות כביסה גנובות,‬
‫ולואיג'ינו פשט את הרגל. ומה עם רוזה, האופה?‬
‫היא ירדה מנכסיה כשהתחלת לייצר את הדבר הזה...‬
‫חיטה ללא גלוטן שגודלה במעבדה. אתה כריש.‬
‫כריש מרושע.‬
‫את שוברת את ליבי, איוואנה.‬
‫אני רק איש עסקים שקול ומחושב שיודע איך העולם פועל.‬
‫אימא, בואי נלך, אני רעב!‬
‫כן, מתוק, בוא נלך.‬
‫צ'וקה, תארוז את החפצים שלך ותלך.‬
‫איוואנה...‬
‫אם תסרבי לי עכשיו, לא אחזור.‬
‫את מבינה מה את מפספסת?‬
‫צא מהחנות שלי!‬
‫היי, אליה. אתה רוצה לשחק איתי?‬
‫תראה את ההשפעה שלו על ילדים.‬
‫לך מכאן, אתה והזבל שלך! החוצה!‬
‫החנות הזו תפשוט את הרגל!‬
‫אתה בעצמך!‬
‫החנות הזו תפשוט את הרגל.‬
‫אני יודע מה ילדים אוהבים.‬
‫מחסן המצאות שנדחו מדור ב'‬
‫ילדים אוהבים בובות, וללכת מכות בכאילו.‬
‫הדובי המתאבק.‬
‫אפילו אותך הם דחו.‬
‫למה סירבת לצ'וקה?‬
‫כי אני יודעת מה ילדים רוצים.‬
‫את בטוחה?‬
‫אני ילד ואני יודע מה אני רוצה.‬
‫כן? מה?‬
‫חבר-חבר, לדוגמה.‬
‫למה אתה רוצה אותו?‬
‫כי הוא ממש מגניב, חדש לגמרי, וכולם רוצים אותו.‬
‫תניח את דינו בצד.‬
‫אתה חושב שזה בסדר שמשהו מגניב רק כי כולם רוצים אותו?‬
‫דברים ישנים מבאסים אותי.‬
‫אני אוהבת אותם. הם משמחים אותי.‬
‫שמעת מאבא?‬
‫קח את השעון ובוא נשחק את משחק השעות.‬
‫תזכור, המחוג הקצר מורה על השעה,‬
‫והארוך מורה על הדקות.‬
‫נו, מה השעה?‬
‫השעה...‬
- ‫- עשר. - בסדר.‬
‫וארבעים וחמש דקות. השעה 10:45.‬
‫כן!‬
‫יופי!‬
‫מושלם. כל הכבוד.‬
‫אבל עכשיו אנחנו גם יודעים שכבר מאוחר.‬
‫קדימה, תתכסה בשמיכה,‬
‫בקרוב יגיע חג המולד.‬
‫עכשיו תעצום עיניים ותחלום בגדול‬
‫על כל מה שהלב שלך רוצה. בסדר?‬
- ‫- לילה טוב. - לילה טוב.‬
‫משגר המתנות!‬
‫הזמן שהוא היה חוסך לסנטה קלאוס...‬
‫"אבל טריפ חסר יכולת!‬
‫"טריפ מעצב רק דברים חסרי תועלת.‬
‫"טריפ משוגע.‬
‫"ההמצאות של טריפ מסוכנות!"‬
‫אבל חג המולד הזה יהיה שונה. טריפ ידאג לכך.‬
‫זה כואב! אל תכה אותי בראש!‬
‫אין לי הרבה זמן, אז אקצר.‬
‫אין לי הרבה זמן, אז אק...‬
‫תראה, גמד, אין לי הרבה זמן, אז אקצר.‬
‫שמי טריפ.‬
‫אני מהכפר של סנטה, ואני שדון אומן.‬
‫זו מתיחה של ויטוריו, נכון?‬
‫תשחרר אותי ונראה מי חזק יותר.‬
‫השתגע...‬
‫בדיקה, אחת, שתיים, שלוש. השתגעת?‬
- ‫- הציל... - שתוק!‬
‫למה אתה צועק? תפסיק.‬
‫אם לא תצעק, אתן לך מתנה. טוב?‬
‫הבנת? מבטיח? לא תצעק?‬
‫אל תצעק!‬
- ‫- הציל... - שתוק!‬
‫לא תצעק? חכה כאן.‬
‫בוא נראה...‬
‫הנה זה. איך קוראים לזה?‬
‫"סופר סליים".‬
‫אנחנו מייצרים גם את זה בקוטב הצפוני, מנזלת של איילי צפון.‬
‫זו הגרסה הבסיסית, כן.‬
‫טוב, אשנה כמה דברים.‬
‫אני מציג בפניך את הסליים המסדר.‬
‫נחמד, נכון?‬
‫הוא לא התקבל יפה בקוטב הצפוני. כולם קינאו בי.‬
‫אבל הם מעריכים אותי.‬
‫הסליים יסדר לך את כל הצעצועים.‬
‫אתה יכול לבלגן כמה שאתה רוצה, והוא יטפל בכול.‬
‫כמו אימא, אבל בלי הנזיפות.‬
‫אראה לך.‬
‫זה נראה כמו משהו מסרט אימה ישן.‬
‫זה בטח מסוכן, לא?‬
‫מובן שלא. רק אל תיתן אותו לכלבים,‬
‫לחתולים או לילדים, כי הוא יתפוצץ.‬
‫הוא לא מסדר אלא אוכל את כל הצעצועים שלי!‬
- ‫- אופס. - מה, "אופס"?‬
‫תעצור אותו!‬
‫רגע, זה לא קל כל כך.‬
‫יש לו דעה משל עצמו.‬
‫הוא יצור חי, אז זה קצת מסובך...‬
‫אבל יש לי רעיון.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫הצלחתי. אטפל בזה, אל תדאג!‬
‫אני מאלף אותו. אני אטפל בזה.‬
‫אני אראה לך!‬
‫אתה רואה? עילפתי אותו, פחות או יותר.‬
‫זהו, עכשיו תפסתי אותך!‬
‫זהו זה.‬
‫סיימתי. אני מקווה שהוא לא יסתום את הצנרת.‬
‫זהו זה.‬
- ‫- אז, ילד... - אליה.‬
- ‫- אליה הילד. - צא מהבית שלי.‬
‫הלוואי שיכולתי,‬
‫אבל בלי מכתב החזרה, אני תקוע כאן איתך.‬
‫אתה מבין?‬
‫אתה שדון אומן, נכון? תחשוב על רעיון.‬
‫באתי בתוך מתנה,‬
‫ומתנות בלתי רצויות אפשר להחזיר‬
‫רק באמצעות מכתב החזרה לסנטה קלאוס‬
‫מהילד שקיבל את המתנה.‬
‫אבל ביקשתי מזחלת מגניבה.‬
‫אני יודע איך פועלת הבירוקרטיה בקוטב הצפוני.‬
‫עליי לחזור עד חג המולד, אחרת...‬
- ‫- תהיה מרותק? - מרותק?‬
‫תשמעו אותו, מרותק. אני אמות, אתפגר, אהיה בר מינן.‬
- ‫- אתה לא מגזים? - כך זה נראה לך?‬
‫מי אמר שאם לא תחזור לקוטב הצפוני עד חג המולד, תתפגר?‬
‫רוח חג המולד.‬
- ‫- כמו בספר? - לא,‬
‫אלה רוחות חג המולד. רוח חג המולד חודרת לכל דבר,‬
‫אבל על כדור הארץ היא מופיעה רק בתקופה הזו,‬
‫ואז נעלמת בבוקר חג המולד‬
‫בין חלוקת המתנות לארוחה המשפחתית,‬
‫הזמן שבו קסם הציפייה הססגוני מתחלף‬
‫בהבנה המרירה שהיום הזה‬
‫הוא סתם עוד יום חג מולד.‬
- ‫- ואז תמות? - מה אמרתי?‬
‫תכתוב את המכתב הזה בשבילי, בבקשה.‬
‫סנטה היקר‬
‫אתה לא מתכוון לכתוב?‬
‫יש לך מחסום כתיבה?‬
‫תקשיב לשדון הטיפש. אני צריך לחזור לקוטב הצפוני,‬
‫אני עומד לחולל מעין מהפכה.‬
‫אתה מוכן לשתוק רגע? אני צריך להתרכז.‬
‫תגיד לי אם אני יכול לעזור להאיץ את התהליך.‬
‫אני שדון ואין לי טביעת אצבע, אז אני לא יכול ללכת לכלא.‬
- ‫- מה דעתך על זה? - די!‬
- ‫- נמאס לי! - לאן אתה הולך? מה אתה עושה?‬
‫חם כאן מדי?‬
- ‫- תכתוב מכתב בעצמך. - איך...‬
‫מחר אני מתחרה עם ויטוריו,‬
‫ובמזחלת הזאת, יהיה לי מזל אם לא אמות!‬
‫אני אתקן אותה. אני מומחה בשיפוצים!‬
- ‫- החוצה! לך מכאן! - בסדר!‬
‫לא כל כך חזק, זה כואב! די!‬
‫אליה?‬
- ‫- מתוק? - אימא שלי באה.‬
‫אין בעיה. תסגור את החלון, תגיף את הווילונות ו...‬
‫אליה?‬
‫ואל תחזור לעולם!‬
‫מתוק, הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫פשוט שמעתי רעש.‬
‫אולי אלה האיילים של סנטה.‬
‫לא, באמת. זה סתם חלום רע.‬
- ‫- על מה חלמת? - על שום דבר.‬
‫אתה בטוח שאתה בסדר?‬
‫כן, בסדר גמור. לילה טוב. נתראה מחר.‬
- ‫- טוב, לילה טוב. - לילה טוב.‬
‫אבל... איך...‬
‫עכשיו אתקן אותך.‬
‫אייל הצפון!‬
‫22 בדצמבר‬
‫אימא?‬
‫את חושבת ששדונים הם אמיתיים?‬
‫תראה אותי. מה אתה חושב?‬
‫בחייך, הבנת את כוונתי.‬
‫בטח שהם אמיתיים. שדונים, גמדי גינה, פיות,‬
‫כל יצורי הפנטזיה. ראיתי אחד כשהייתי ילדה.‬
‫איך הוא נראה? היו לו אוזניים מחודדות?‬
‫כן, והוא נצץ.‬
- ‫- נצץ? - כן.‬
‫הידיים שלו?‬
‫הידיים שלו, כפות הרגליים, האוזניים, הכול.‬
‫אני תמיד אומרת לך, "לעולם אל תפסיק לחלום".‬
‫תצחצח שיניים.‬
‫זינוק השטן טמפרטורה: מינוס חמש, גובה: 1,742 מטר‬
‫הנה הוא.‬
‫היי.‬
‫חשבתי על זה כל הלילה.‬
‫אני לא רוצה שתמות על מזחלת בגלל איזה קלף פנטזיה.‬
‫אני לא יכול לסגת עכשיו.‬
‫אליה, תחשוב רגע בהיגיון.‬
‫אתה לא יודע לרכוב על אופניים. מה הסיכויים שלך בגלישה מפסגת המוות?‬
‫אתה צעיר מכדי למות.‬
‫לא התמזמזת עם אף אחת אפילו.‬
‫אתה רוצה לגלוש במקומי?‬
‫אני? אתה יודע שיש לי פחד גבהים. אמות על המזחלת הזאת.‬
‫גם אני לא התמזמזתי עם אף אחת.‬
‫לא! תשכחו מזה, אין מצב.‬
‫אבל אני התמזמזתי, בניגוד לשניכם.‬
‫מה? עם מי?‬
‫הנה הם.‬
‫ליצני העמק.‬
‫היי, ננס. מוכן לסבול?‬
‫אתה מפחד? אחכה לך בפסגה.‬
‫היי, ג'אדה.‬
‫נתראה בתחתית.‬
‫אתה בטוח לגבי זה?‬
‫אתה מת.‬
‫קדימה!‬
‫תפני לי את הדרך!‬
‫את עדיין מפריעה לי!‬
‫אני אראה לך עכשיו.‬
‫ביי!‬
‫אליה הילד? זה טריפ, אתה שומע אותי?‬
‫מה? איך זה יכול להיות?‬
‫אתמול, כשסיפרת לי על המרוץ, ביצעתי כמה שינויים.‬
‫מה?‬
‫ברשותך, אשתלט על המצב לפני שתשבור את המפרקת.‬
‫מה?‬
‫בוא נעשה עסקה, אני אציל את חייך ואתן לך לנצח,‬
‫אבל בתמורה אתה תכתוב לי את מכתב ההחזרה ואעזוב.‬
‫טוב, תעשה מה שאתה רוצה. אני מסכים.‬
‫אני אוהב את ריח שעוות הסקי על הבוקר.‬
‫לא!‬
‫קדימה, השלג נמס.‬
‫זוזו לי מהדרך!‬
‫אני עומד למות!‬
‫אני מצטער!‬
‫אם ילד לא היה יושב במזחלת, היא הייתה מהירה יותר.‬
‫כן!‬
‫בוא נעשה קיצור דרך.‬
‫טריפ!‬
‫לעולם לא אשיג אותו!‬
‫קדימה, כמעט הגענו!‬
‫הוא באמת מדביק את הפער?‬
‫ועכשיו, הסיום הגדול.‬
‫הצילו!‬
‫עכשיו בטוח אמות!‬
‫לא התמזמזתי עדיין!‬
‫זוכר שאמרתי שביצעתי שינויים קטנים?‬
‫הם בעצם גדולים מאוד.‬
‫טריפ!‬
‫מה...‬
‫טריפ, תפסיק בבקשה!‬
‫הנה לך, נזלת איילים!‬
‫לעזאזל איתך!‬
‫הנה זה!‬
‫כן, כל הכבוד!‬
‫יש, זכיתי במכתב החזרה!‬
‫ניצחת!‬
‫קום. היית מעולה!‬
‫איך היית טוב כל כך?‬
‫איפה השגת את המזחלת הזאת?‬
‫בחנות של אימא שלי!‬
‫יש לה עוד המון צעצועים.‬
‫זה לא נגמר כאן, שמעת?‬
‫בואו נלך!‬
‫יודע מה? שמור את קלף השדון!‬
‫בואו הנה, חבר'ה.‬
‫אני צריך לגלות לכם סוד.‬
‫תוודא שאתה לא דופק אותי.‬
‫בדיקה, אחת, שתיים. בסדר.‬
‫תוודא שאתה לא דופק אותי, הבנת?‬
‫טריפ, שיהיה לך ברור.‬
‫אתה רוצה את מכתב ההחזרה, ואני רוצה להציל את החנות של אימא שלי.‬
‫וכולם רוצים את הצעצועים שלך.‬
‫אני מבטיח לך שתקבל את המכתב שלך עד חג המולד, טוב?‬
‫הם באמת רוצים את הצעצועים שלי?‬
‫אז גם פיית השיניים קיימת.‬
‫כן, והיא חיה בחורים בשיניים.‬
‫איזו טיפשה!‬
‫פיית השיניים? בחייך!‬
‫הבחור הזה לא נראה לי כמו שדון של סנטה.‬
‫תקשיב, אייל מתוק,‬
‫אתן לך פליק שלא תשכח לעולם!‬
‫תתנהג יפה, אחרת אפגע בך.‬
- ‫- אליה? מתוק? - אימא שלי באה. לך!‬
‫אוכל סנדוויץ' מהר ואלך לחנות.‬
‫נחש מה? כולם משתגעים על הצעצועים שלי!‬
‫היי, ילדים.‬
- ‫- אימא? - כן?‬
- ‫- אני צריך לספר לך משהו. - מה?‬
‫זוכרת מה אמרתי לך בבוקר על שדונים?‬
‫כן.‬
‫אז... יש לי שדון.‬
‫שדון? אתה בסדר, מתוק?‬
‫סוף סוף יש כאן מישהו שלבוש יפה.‬
‫יפה מאוד. מה זה?‬
‫קטר. קצת משעמם, לא?‬
‫אפשר לשדרג אותו קצת.‬
‫אפשר לתת לו כנפיים שיעוף.‬
‫אני אוהב את החשיבה שלך.‬
‫טדה!‬
‫עוזר אמיתי של סנטה!‬
‫כן, הן אמיתיות.‬
‫נעים מאוד. אני איוואנה, אימא של אליה.‬
‫נעים מאוד, אני טריפ.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫בואו נבנה צעצועים.‬
‫המחסן הסודי של צ'וקה‬
‫בחייך, אל תהיה עצוב, בן.‬
‫כולם נכשלים לפעמים.‬
‫תקשיב לאבא שלך. גם לי זה קורה הרבה.‬
‫אבל אני לא רוצה להיות כמוך.‬
‫אבא שלך אוהב אותך,‬
‫והוא עומד לסגור עסקה ענקית.‬
‫כן, בטח. אתה אומר את זה בכל שנה.‬
‫יום אחד גם אתה תהיה אדם מבוגר,‬
‫ותלמד שלא קל לנצח.‬
‫זהו זה... כמעט סיימנו.‬
‫אבל תזכור... לא משנה כמה פעמים תיפול,‬
‫מה שחשוב זה כמה פעמים תקום.‬
‫לפחות תפגין קצת יותר כבוד לאבא שלך.‬
‫תמהרו עם הארגזים האלה! תגבירו את הקצב עם החבר-חבר!‬
‫ויטוריו!‬
‫מפעל השדונים‬
‫23 בדצמבר‬
‫מושלם.‬
- ‫- אני רוצה לגעת באוזניים! - הן אמיתיות.‬
‫זה מה שרצית? תראה מה הוא עושה.‬
‫תראה, ראית? נקנה אותו?‬
- ‫- תודה רבה. - תודה.‬
- ‫- חג מולד שמח. - חג שמח.‬
‫מה תרצי, יפה?‬
‫בובה.‬
‫בובה...‬
‫כן, יש לנו הרבה, ואנחנו יכולים גם לעשות התאמה אישית.‬
‫אבא, הספינה!‬
- ‫- לא רצית חבר-חבר? - לא, הוא גרוע.‬
‫אני רוצה ספינה שיורה ממתקים.‬
‫בסדר. בוא נקנה ספינה שיורה ממתקים כדי...‬
‫לירות ברופא השיניים.‬
‫טוב. נכתוב ספינה שיורה ממתקים?‬
- ‫- כן, בהחלט. - טוב.‬
‫היא תהיה מוכנה מחר אחר הצהריים.‬
- ‫- נהדר. - בסדר.‬
- ‫- חג מולד שמח. - תודה. חג שמח.‬
- ‫- היי. - היי.‬
- ‫- הנה אימא שלי. - באתי.‬
‫הדובי המתאבק שלך יהיה מוכן עוד הערב. אתה מרוצה?‬
‫גם אני יכולה להזמין משהו?‬
- ‫- עכשיו, מרתה? תראי איזה בלגן. - בבקשה.‬
‫אני רוצה צבעים שמעוררים חד קרן לחיים.‬
- ‫- גם אני רוצה. - גם אני. שתי חפיסות.‬
‫אי אפשר ליצור כאלה. סליחה.‬
‫ככה אתה מוכר? אני אטפל בזה.‬
‫מה תרצי?‬
‫צבעים שמעוררים חד קרן לחיים.‬
‫אולי אצור לך חבילת צבעים‬
‫עם צבע אחד שיכול להפוך לכל צבע שתרצי?‬
‫מה את אומרת?‬
‫נשמע גרוע.‬
‫טוב. אתה תמשיך איתה.‬
‫בחייך, אנחנו החברים הכי טובים!‬
‫על מה הוא מסתכל?‬
- ‫- סליחה, אני צריך ללכת. - לך.‬
‫תהיה ילד טוב.‬
‫היי, ג'אדה. איך אפשר לעזור לך?‬
‫אני מחפשת צעצוע לאטילה.‬
‫באת למקום הנכון.‬
‫חמודי, איזה תרצה?‬
‫תראה, הוא אוהב שדונים.‬
‫כמובן, מי לא אוהב שדונים?‬
‫איזה חמוד. בן כמה הוא?‬
‫הגיע הזמן ללכת למעבדה. להתראות.‬
‫החנות הזאת מגניבה.‬
‫לא הייתי כאן אף פעם.‬
‫לא ראית את המעבדה, גם היא מגניבה.‬
‫אני יכול להראות לך אם תרצי.‬
‫אולי נצא לסיבוב על האופניים?‬
‫עכשיו?‬
‫אני פשוט... צריך לעזור לאימא שלי.‬
‫יש הרבה עומס, ואנחנו צריכים למכור צעצועים.‬
‫כן, הבנתי, לוזר. להתראות.‬
‫בוא נחשב, חבר-חבר,‬
‫כי זה הרבה כסף.‬
‫ארבעים וחמישה לדוכן העיתונים של מריו זה 1,800 אירו.‬
‫שלושים לדוכן העיתונים של דזולינה...‬
‫הלו?‬
‫מריו!‬
‫מה זאת אומרת, מבטל את ההזמנה?‬
‫למה?‬
‫ממילא לא סבלתי את מריו. איזה דביל.‬
‫בוא נבטל את ההזמנה שלו...‬
‫הלו? דזולינה?‬
‫מה זאת אומרת, לא רוצה אותם יותר? למה?‬
‫איך זה קשור לאיוואנה?‬
‫מי זה?‬
‫מי צוחק?‬
‫מי שם?‬
‫סנטה מביא מתנות לכל הילדים הטובים,‬
‫אבל אתה יודע מה הוא מביא לילדים הרעים?‬
‫אני לא יודע.‬
- ‫- פחם? - לא, לא פחם.‬
‫ילדים רעים מקבלים...‬
‫נקמה.‬
‫הם ישלמו על היחס שהם נתנו לך.‬
‫אתה רק צריך לגלות למה הצעצועים של איוואנה מיוחדים.‬
‫ואז... השנה, אתה תהיה סנטה קלאוס של סן ניקולה אל מונטה.‬
‫כן.‬
‫השנה אני אהיה סנטה קלאוס.‬
‫מה קרה לך? אתה כזה טמבל.‬
‫היא הציעה לך לצאת איתה ופספסת את ההזדמנות!‬
‫אל תצעק!‬
‫זה לא היה דייט בכלל.‬
‫אני לא צריך הסחות דעת כרגע. אני צריך להתמקד בחנות.‬
‫בחייך, אתה ממציא תירוצים.‬
‫פחדת לספר לה שאתה לא יודע לרכוב על אופניים.‬
‫אתה לא מבין. ההורים שלי רבו בגלל החנות הזאת,‬
‫כי היא בעיקר הכבידה עליהם.‬
‫אימא שלי לא יודעת איך לנהל אותה.‬
‫אבל עם השדון, אני יכול לשפר את המצב‬
‫ולהחזיר את אבא שלי.‬
‫כרצונך.‬
‫אבל אבא שלי תמיד אומר לי‬
‫שאי אפשר לזכות בכול.‬
‫לפחות אתה מדבר עם אבא שלך.‬
‫נתראה מחר.‬
- ‫- בבקשה. מה דעתך? - זה נחמד.‬
- ‫- שנגרום לסוס לעוף? - למה לא?‬
‫זה נכון שאם מצב החנות ישתפר, בעלך יחזור?‬
‫אליה אמר את זה?‬
‫אני חושב שבגלל זה הוא לא מחזיר אותי לקוטב הצפוני.‬
‫יש לו אובססיה לניהול החנות, הכול חייב להיות מושלם.‬
‫מאז הפרידה שלי מאביו, הוא מתנהג כמו אדם מבוגר.‬
‫אני משתדלת להסיח את דעתו, לגרום לו לשחק, אבל...‬
‫הוא רוצה שהכול יהיה בשליטה.‬
‫בינתיים, הוא מבזבז את הילדות שלו.‬
‫אולי תוכל לעזור לו.‬
‫את מדברת אליי?‬
‫אולי לא הייתי ברור.‬
‫אם לא אחזור לקוטב הצפוני, אמות! אריח פרחים מלמטה, טוב?‬
‫בואי נגיד שהישרדות היא בעדיפות עליונה אצלי כרגע.‬
‫מצטערת, אתה צודק. בכל מקרה, אבא שלו עדיין חי.‬
‫אל תדאגי, הילדות היא כמו רכיבה על אופניים.‬
‫היא לא נשכחת לעולם.‬
‫חבל שאליה לא יודע לרכוב על אופניים.‬
‫אבא שלו לא לימד אותו.‬
‫בחייך, האיש הזה הוא אסון.‬
‫כן, קצת.‬
‫אסיים לעטוף מתנות, אסדר ואסגור את החנות.‬
- ‫- תוכל לדאוג לאליה? - כן.‬
‫תודה.‬
‫כוכב לכת נפל.‬
‫כן, הוא פגום. אתקן אותו אחר כך.‬
- ‫- זה לא יקרה לדעתי. - לא תצליח.‬
‫אף אחד מכם לא יצליח.‬
‫ראיתם מה עשיתי? אתם לא מגיעים אפילו ל-100!‬
‫אליה!‬
‫זה אני. התחפשתי כדי שלא יבחינו בי.‬
‫תראי, אימא, שדון!‬
‫למה אתה עומד כאן?‬
‫סתם, הייתי בדרך הביתה.‬
‫תקשיב... אתה סומך עליי?‬
‫מה? למה?‬
- ‫- מה? השתגעת? - בוא אחריי!‬
‫תהיה בשקט. תעשה כמוני. בוא איתי. מהר! בוא אחריי.‬
‫קדימה, ויטוריו! הפעם תחטוף!‬
‫די, משעמם לי. בואו.‬
‫אתה בכלל לא כזה חזק.‬
‫אני? הגעתי ל-300, אתם רק ל-200.‬
- ‫- שתוק, אידיוט! - מה שתגיד.‬
‫גנבו לי את האופניים!‬
‫למי אכפת מהאופניים שלך.‬
‫מה זאת אומרת? אטילה היה בפנים.‬
‫תעשי מה שבא לך. אני אחפש את שלי.‬
‫פשוט לכו. מי צריך אתכם בכלל, שמעתם אותי?‬
‫אני יודע שאתה לא יודע לרכוב.‬
‫מי סיפר לך? אימא שלי?‬
- ‫- ברגע שאגיע הביתה... - תשכח מזה!‬
‫אתה לא יודע כי לא לימדו אותך.‬
‫אבל יש לך מזל.‬
‫אני אלמד אותך. תעלה עליהם.‬
- ‫- תעלה. - לא, אבל...‬
‫אתה מוכרח, קדימה.‬
- ‫- אבל אני לא יכול... - תאחז בכידון ותעלה.‬
- ‫- ככה. זה קל, נכון? - אני מפחד.‬
‫אל תפחד. תעלה ותעשה כמוני.‬
- ‫- אני לא יודע לרכוב. - מוכן?‬
- ‫- אם אתפוס אותך, תמות! - טוב.‬
‫עכשיו סע, קדימה!‬
‫מה זאת אומרת, "סע"? אלוהים אדירים.‬
‫אתה רואה? ידעתי שנולדת לזה.‬
‫טריפ, זה מדהים!‬
‫אני לא מאמין שאני רוכב על אופניים.‬
- ‫- אמרתי לך. - זה כמו לעוף!‬
‫בהחלט!‬
‫מה קורה כאן?‬
‫טריפ!‬
‫טריפ, אני עף!‬
‫אני עף!‬
‫כן!‬
‫אל תסתכל למטה, תהיה רגוע.‬
‫בקוטב הצפוני זה מנהג שבועי!‬
‫אנחנו מכנים אותו גוטנדלאר.‬
‫קדימה!‬
‫לאן? טריפ, חכה!‬
‫אתה בסדר גמור! בוא אחריי!‬
‫בוא!‬
‫תודה לי עוד מעט.‬
‫נחמד, נכון?‬
‫זה נפלא!‬
‫אני לא מאמין שאני עף!‬
‫תאמין!‬
‫זה נהדר! תודה, טריפ!‬
‫כן!‬
‫זה מדהים!‬
‫מי שם? כלב?‬
‫תירגע!‬
‫טריפ!‬
‫טריפ, הצילו!‬
‫ידעתי. אני עומד למות. הצילו!‬
- ‫- לא, ביקשתי עזרה! - הצילו!‬
‫הצילו!‬
‫טריפ!‬
‫אטילה!‬
‫למה?‬
‫אטילה!‬
‫התגעגעתי אליך כל כך.‬
‫היי, חמוד שלי. מה קרה?‬
‫וואו, איזו התרסקות!‬
‫וואו, איזו התרסקות.‬
‫היי, אטילה. מצאנו את ג'אדה שלך.‬
‫להפך.‬
‫גנבים, זה מה שאתם!‬
‫גנבתם את האופניים ואת הכלב שלי!‬
‫לעזאזל! זה לא הוגן כלפי הילד.‬
‫אחרי שאליה, הגיבור הצעיר, ראה שהכלב שלך קפץ מתוך הסל‬
‫ורץ בין האנשים, הוא לקח את האופניים שלך‬
‫והסתכן כדי להציל את חיי הכלב.‬
‫חזיתי בגבורתו במו עיניי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, אני בסדר.‬
‫זה נכון?‬
‫אמות לפני חג המולד אם אני משקר.‬
‫ג'אדה. זה שעון שמיועד לדיסלקטים.‬
‫לא, אתה טועה.‬
‫תודה בכל מקרה.‬
‫לא ידעתי שאתה אוהב סכנות.‬
‫"סכנה" היא שמי השני.‬
‫נחמד.‬
‫להתראות.‬
‫בוא נלך, חמוד. קדימה.‬
‫הצלחתי לשבור ביניכם את הקרח, נכון?‬
‫מגיע לי מכתב החזרה, נכון?‬
‫בוא נלך.‬
‫אלוהים!‬
‫איוואנה, משוגעת שכמוך!‬
‫תודה...‬
‫מה עכשיו?‬
‫"סנטה קלוס היקר"?‬
‫מי זה סנטה קלוס?‬
‫זה סנטה קלאוס! תאיית את זה נכון. סנטה קלאוס.‬
‫טוב?‬
‫זה חשוב. זה מכתב החזרה.‬
‫טוב, בסדר.‬
- ‫- בסדר. - בסדר.‬
‫נגיד שזה בסדר.‬
‫אתה חושב שקל לי לכתוב מכתבים?‬
‫קשה לי מאוד.‬
‫אין לך מושג בכלל. איך שולחים אותו?‬
‫איך? כמו מכתב רגיל. סוגרים את המעטפה...‬
‫ואז שמים עליה בול.‬
‫בול של שדונים.‬
‫מדביקים אותו ו...‬
‫הוא יגיע לקוטב הצפוני בן רגע.‬
‫אני יכול לעשות את זה?‬
- ‫- בטח. - אליה?‬
‫אליה, זה אתה?‬
‫אימא! למדתי לרכוב על אופניים!‬
‫אני יודע לרכוב על אופניים!‬
- ‫- נסעת מהר מאוד? - עפתי!‬
- ‫- טריפ לימד אותי. - מה? עפת?‬
‫"עפתי" זה קצת מוגזם. מטר, גג מטר וחצי.‬
‫תינוק מתוק שלי!‬
‫כל הכבוד!‬
‫אימא, אל תקראי לי ככה. אני בן 10.‬
‫נכון. אתה הגבר של הבית.‬
‫טריפ, אתה באמת צריך ללכת?‬
‫אתה לא יכול לבקש להישאר עוד קצת?‬
‫לצערי, לא. אבל בגלל זה‬
‫אני רוצה לתת לך כבר עכשיו את מתנת החג.‬
- ‫- באמת? - כן.‬
‫בבקשה, כולה שלך.‬
‫משקפת.‬
‫זו משקפת אהבה. ההמצאה האחרונה שלי.‬
‫תוכל לראות דרכה את כל מי שאתה אוהב, גם אם הם רחוקים.‬
- ‫- אוכל לראות את אבא! - בטח!‬
‫אלוהים. לא.‬
‫זה הוא, הנה הוא!‬
- ‫- יש בעיות פרטיות. - אבא!‬
‫אבא!‬
‫מה דעתך?‬
‫למה?‬
‫אילו שטויות, משקפת אהבה! אני שדון קסום, אבל זה יותר מדי...‬
‫שקרנים!‬
‫כולכם שקרנים!‬
- ‫- מתוק שלי... - את!‬
‫את שקרנית ומשוגעת!‬
‫הוא לא חוזר לחג המולד. הכול היה שקר!‬
- ‫- אני נשבעת שהוא אמר לי... - זה לא נכון!‬
‫אולי נצא לרכיבה?‬
‫קיבלת את המכתב שלך,‬
‫צא מהבית שלי. אני לא רוצה לראות אותך יותר לעולם! לך!‬
‫החוצה, לך מכאן!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫איך הגעתי למצב הזה?‬
‫ואתם?‬
‫על מה אתם מסתכלים, לעזאזל?‬
‫הכול באשמתכם!‬
‫באשמתכם בלבד.‬
‫תקנה חבר-חבר, צ'וקה. זו עסקה נהדרת!‬
‫כל ילד רוצה כאלה.‬
‫קשה מאוד למצוא אותם, כמעט בלתי אפשרי!‬
‫אתה תרוויח הון.‬
‫אתה תחזיר את כל החובות שלך.‬
‫במקום זה, אף אחד כבר לא רוצה אתכם,‬
‫ואתם תהרסו לי את החיים!‬
‫מפלצות ארורות, מטופשות, מסריחות ומיותרות!‬
‫לא, צ'וקה. לא.‬
‫מי זה היה?‬
‫דיברת?‬
‫תגיד לי, חבר-חבר שלי.‬
‫דבר אליי.‬
‫אתה כל כך קרוב, צ'וקה.‬
‫אל תדפוק הכול עכשיו!‬
‫אבל אני לא יודע מה לעשות.‬
‫אנשים לא קונים אותם.‬
‫אנשים לא רוצים אותם.‬
‫מה אעשה?‬
‫לעזאזל, ראש בלטה!‬
‫תצטרך לשחק בצעצועים של איוואנה כדי לגלות למה הם מיוחדים כל כך.‬
‫נכון. תודה, חבר-חבר שלי. תודה על העצה.‬
‫הלך על אימא אווזה.‬
‫הרכב שלי, לא.‬
‫לא, לא הרכב שלי.‬
‫רק לא הרכב!‬
‫לא, רק לא הרכב!‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫אני מצטער על מה שקרה.‬
‫אני פשוט פועל לפעמים בלי לחשוב.‬
‫מצד אחד, זה הופך אותי לשדון אומן נהדר, אבל מצד שני,‬
‫זה מסבך אותי בצרות עם חברים.‬
‫אני לא בטוח אם אנחנו חברים,‬
‫אבל בילינו הרבה זמן יחד בימים האחרונים, נכון?‬
‫אליה, אתה יכול לפחות לענו...‬
‫ויטוריו, מה אתה עושה כאן בשעה הזאת?‬
‫אבא, אולי הגזמנו?‬
‫כן.‬
‫אין לך מושג כמה.‬
‫24 בדצמבר‬
‫בוקר טוב,‬
‫שדון אומן!‬
‫מה?‬
‫הבנתי.‬
‫בגלל האוזניים? זה עיוות גנטי מלידה.‬
‫אם הייתי מתלבש רגיל, כולם היו אומרים, "תראו את האוזניים!"‬
‫טוב, אני שדון. כן. אבל תשחררו אותי, בבקשה.‬
‫אם לא אחזור לקוטב הצפוני עד חג המולד, הלך עליי. זמני אוזל.‬
- ‫- זמנך אוזל? - כן.‬
‫אז אתה יודע מה אני מרגיש.‬
‫גם לי אין הרבה זמן.‬
‫תשחרר אותי, בבקשה.‬
‫ממש. בחלום הלילה. אתה רוצה שאשחרר אותך?‬
‫למה לא? בבקשה.‬
- ‫- בטח, אין בעיה. - תודה.‬
‫על מה אתה מדבר? מה?‬
‫"תשחרר אותי."‬
‫אתה באמת רוצה לחזור הביתה?‬
- ‫- כן. - באמת?‬
‫אני יכול לשלוח אותך לשם, אבל לפני כן תצטרך לעשות למעני משהו.‬
‫מה?‬
‫אתה צריך לתת לצעצועים שלי את השדרוג‬
- ‫- שכל הילדים רוצים. - כן. בסדר.‬
‫אתה צריך לעורר אותם...‬
‫לחיים. את כולם.‬
‫את כל צעצועי החבר-חבר. לחיים!‬
- ‫- לחיים! - כן!‬
- ‫- לחיים! את כל צעצועי החבר-חבר. - הבנתי. טוב.‬
‫הם צריכים ללכת.‬
‫הם צריכים לדבר.‬
‫הם צריכים לזוז.‬
- ‫- הם צריכים לקפוץ. - הבנתי. טוב.‬
‫הם צריכים לומר, "היי, ילד, מה שלומך?"‬
‫"היי, ילד, אני חבר-חבר שלך."‬
‫"היי, אני החבר הכי טוב שלך."‬
‫"היי, ילד, רוצה לשחק איתי?"‬
- ‫- הבנת? - כן.‬
‫הם צריכים לעשות הכול.‬
‫אחרת אשלח אותך הביתה, אבל ב-26 בחודש!‬
‫איך שדון מת?‬
‫נמס כמו שלג?‬
‫מתפוצץ כמו כוכב? איך?‬
‫כמו כולם.‬
‫באמת? אני רוצה לראות את זה.‬
‫שום דבר מיוחד, סתם מוות רגיל,‬
- ‫- מוות... - מה זאת אומרת?‬
‫פשוט מתמוטט.‬
- ‫- מה זאת אומרת? - ככה.‬
‫פשוט מת.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫מתי הוא עזב אותנו?‬
‫הוא לא עזב אותנו.‬
‫נפרדנו.‬
‫מערכת היחסים שלנו לא הייתה מוצלחת כבר זמן מה,‬
‫אבל הוא תמיד יאהב אותך,‬
‫והוא יבוא לבקר אותך ברגע שיוכל.‬
‫הוא תמיד חושב עליך.‬
‫חשבתי שהוא יספר לך, אבל טעיתי.‬
‫גם לי לא היה קל.‬
‫תראו.‬
‫ויטוריו והתאומים תולים את הכרזות האלה בכל העיר.‬
‫זה הצעצוע שצ'וקה רצה שאמכור,‬
‫אבל הוא אחר.‬
‫מכוער יותר.‬
‫כתוב שהוא עושה דברים שצעצועים אחרים לא עושים.‬
‫שהוא נראה חי.‬
‫כבמטה...‬
- ‫- קסם. - קסם.‬
‫אתם חושבים שטריפ אחראי לזה?‬
‫אלא מי?‬
‫למה הוא לא עזב?‬
‫אולי הוא נשאר בגלל משהו.‬
‫משהו או מישהו.‬
‫היא בטוח כאן.‬
- ‫- מה אתה מחפש? - הנה היא.‬
‫מצאתי.‬
‫מה זה, משקפת?‬
‫אוי, לא!‬
‫חבר-חבר!‬
‫תן לי הפסקה, אני צריך לנשום רגע.‬
‫חבר-חבר!‬
‫אוי, לא! טריפ הוא אסיר, מענים אותו.‬
‫אתה מצליח להבין איפה הוא?‬
‫לא.‬
‫אנחנו צריכים כלי נשק אמיתיים כדי לשחרר אותו.‬
‫לא צריך כלי נשק.‬
‫צריך דמיון.‬
‫את לא מבינה. אנחנו צריכים כלי נשק. יש להם צבא של מפלצות.‬
‫נשחרר אותו באמצעות ההמצאות שלו.‬
‫תנסו לגלות איפה מסתירים אותו.‬
‫ניפגש אחר כך בחנות, בסדר?‬
‫הנה עוד אחת.‬
‫אם נעקוב אחרי הכרזות,‬
‫הן יובילו אותנו למפעל החבר-חבר, נכון?‬
‫בטח, כמו באגדה של עמי ותמי.‬
‫יש שם עוד אחת.‬
‫זה לא הכובע של טריפ?‬
‫אם הוא לא יחזור הביתה עד חצות...‬
‫אין יותר כרזות.‬
‫העקבות נגמרים כאן.‬
‫לא הייתי צריך לגרש אותו.‬
‫אתם צריכים עזרה?‬
‫די, ג'אדה, אל תתחילי גם את.‬
‫חבל. חשבתי שאתם מחפשים את החבר שלכם.‬
- ‫- את יודעת איפה הוא? - לא.‬
‫אבל שמעתי את ויטוריו והתאומים מדברים על זה.‬
‫הם לא חברים שלך?‬
‫הם לא חברים שלי, בסדר?‬
‫אולי ניתן לכלב שלך להריח את הכובע של טריפ?‬
‫הוא יעלה על העקבות שלו.‬
‫אטילה? השתגעת?‬
‫בבקשה, ג'אדה, זה עניין של חיים ומוות.‬
‫טריפ...‬
‫הוא אחד מהעוזרים של סנטה.‬
‫בטח, ואני אייל צפון.‬
‫אני נשבע, ג'אדה!‬
‫יש לנו רק שמונה שעות להציל אותו.‬
‫הוא לא בן אנוש.‬
‫הוא שונה.‬
‫אם לא נעזור לו...‬
‫הוא ימות.‬
‫תאמיני לי.‬
‫לך, זו שיודעת לצייר כל דבר,‬
‫אתן את הכוח לעורר את הציורים לחיים!‬
- ‫- נפלא, תודה! - על לא דבר!‬
‫לפי מבנה הכנפיים של הצרעה והמשקל שלה,‬
‫היא לא אמורה לעוף,‬
‫אבל לא אכפת לה, והיא עפה בכל זאת.‬
‫ולכן, לך, פביו היקר שלי,‬
‫אתן את כוח התעופה.‬
‫אבל יש לי פחד גבהים.‬
‫למי אכפת? נותנים לך, תיקח.‬
‫ג'אדה,‬
‫את תקבלי‬
‫את הכוח לעמוד על שלך.‬
‫תודה. אני יודעת להרביץ גם בלי כפפות.‬
‫נכון!‬
- ‫- אני יכול לקבל אותן? - לא!‬
‫אתה קיבלת את הכובע. תפסיק להתלונן!‬
‫אבל אמרתי לך שיש לי פחד גבהים.‬
‫ולך, בני,‬
‫אתן...‬
‫תרמיל.‬
‫תרמיל?‬
‫חשבתי שיש לי יתרון כי אני הבן שלך.‬
‫קדימה, בואו נלך לשחרר את טריפ.‬
‫זה לא קל כל כך.‬
‫אנחנו נטפל בבנים,‬
‫אבל כדי לשחרר את טריפ‬
‫נצטרך יותר מזה.‬
‫מה למשל?‬
‫יש לי רעיון.‬
‫אל תזוזו!‬
‫טריפ בטח כאן איפשהו.‬
‫כן, אבל איך ניכנס?‬
‫הדלת נעולה.‬
‫אחפש כניסה בצד השני.‬
‫בזהירות ובשקט, טוב?‬
‫אל תדאג, אהיה שקט כמו נינג'ה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫טדה!‬
‫יצור מגעיל!‬
‫תתחפף!‬
‫ג'אדה...‬
‫הכול בסדר, באמת. די, זה בסדר.‬
‫בואו ניכנס.‬
‫נו, ניכנס?‬
‫מה אם כולנו נמות?‬
‫התמזמזתי עם מישהי.‬
‫היי...‬
‫אתה עדיין שם?‬
‫נקווה שכן.‬
‫תראה מה הבאתי לך.‬
‫צעצוע קטן.‬
‫מוצא חן בעיניך, נכון?‬
‫תארזו מהר את הארגזים האלה.‬
‫אשלח מתנות לכל הילדים הטובים במדינה‬
‫ששילמו עליהן ממיטב כספם.‬
‫עוזריי הנאמנים,‬
‫אנחנו חייבים לסיים עד חצות.‬
‫אני אהיה סנטה קלאוס השנה, למרות שאני רזה יותר.‬
‫צרעה!‬
‫זה כואב!‬
‫פביו, אתה בסדר?‬
‫היי, מה לעזאזל אתם עושים כאן?‬
‫התמזמזתי!‬
‫לעזאזל, זה כאב.‬
‫תשחרר את טריפ, אחרת תצטרך להתמודד איתנו!‬
‫הנה הם. שתי בנות ושני גמדים.‬
‫אני משקשק מפחד.‬
‫היי, השדון הוא שלי!‬
‫המחסן הזה הוא שלי.‬
‫והכול יהיה שלי!‬
‫לכו מכאן מייד, אחרת אסלק אתכם.‬
‫הוא ימות אם לא ישוחרר.‬
‫איך הוא יכול למות אם הוא לא קיים בכלל?‬
- ‫- תסלקו אותם. - אנחנו נטפל בהם.‬
‫כל הכבוד, בן.‬
‫עכשיו נראה מיהם הלוזרים האמיתיים.‬
‫אני אטפל בה.‬
‫אלוהים אדירים. לאן הוא נעלם?‬
‫יהיה לך כל הזמן שבעולם לחשוב על זה.‬
‫לא, די, אל תסגרי!‬
‫לאן אתה הולך? בוא הנה!‬
‫כן!‬
‫רוצה לברוח, ננס?‬
- ‫- עזוב אותי. - זוז לי מהדרך!‬
‫מה הזבל הזה?‬
- ‫- הבאת אותו מהמזבלה? - תחזיר לי!‬
‫מה כתוב כאן?‬
‫"אל... תקבלג... זהרח... יאחן?"‬
‫תקבלג? זהרח?‬
‫מה זה אומר?‬
‫היי!‬
‫אתה באמת חוטף מכות מתרמיל?‬
‫עוד תכסיס של השדון הארור הזה!‬
‫אל תתקרב כי אתה תיפגע.‬
‫אני איפגע? אני אפגע בך.‬
‫שמאלה! ימינה!‬
‫נילחם בקסם בעזרת קסם.‬
‫בואו אליי, ילדיי!‬
‫"אזהרה. אל תקרא, אחרת יהיה בלגן."‬
‫טריפ!‬
‫טריפ, אתה בסדר?‬
‫אליה...‬
‫מצאתי את המכתב. אוכל להציל אותך.‬
‫אבל תגיד לי איך לשלוח אותו.‬
‫טריפ!‬
‫הבול...‬
‫לא!‬
‫טריפ!‬
- ‫- טריפ? - מה קרה?‬
‫הוא מת?‬
‫החבר-חבר גנב את המכתב שלי.‬
‫אוי, לא!‬
‫זהירות!‬
‫אני אסיח את דעתו.‬
‫קדימה, פביו. יופי.‬
‫פביו, קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫נטפלים לקטנים מכם?‬
‫אגרופים מתעופפים!‬
‫לסגת!‬
‫בואו נגן על טריפ.‬
‫זהירות!‬
‫תתפסו מחסה!‬
‫מחסה ממה?‬
‫מהסליים.‬
‫הסליים?‬
‫אל תיתן אותו לכלבים, לחתולים או לילדים, אחרת הוא...‬
‫יתפוצץ!‬
‫הוא התפוצץ...‬
‫איכס!‬
‫המכתב.‬
‫מתוק!‬
‫אתה בסדר?‬
‫כבר חג המולד.‬
‫אבא!‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, בן, ואתה?‬
- ‫- בערך. - אתה בסדר?‬
‫חבר שלי...‬
‫אני מצטער.‬
‫הייתי צריך להמציא חללית שפועלת על סירופ גרעיני‬
‫עם שני צינורות סודה וקטפולטה ששולחת לקוטב הצפוני.‬
‫אבל כבר מאוחר מדי.‬
‫איזה בלגן.‬
‫מצאנו אותו.‬
‫מי כתב "סנטה קלוס"?‬
‫כל הכבוד, ילד.‬
‫איכס!‬
‫אני עשיתי את זה?‬
‫טריפ!‬
‫לא ראיתי דבר כזה מאות שנים.‬
‫אליה הילד.‬
‫זה חג המולד הכי טוב בחיים שלי!‬
‫היי, ברינה.‬
‫היי.‬
- ‫- תודה. - על לא דבר, טריפ.‬
‫אני מבטיח שאהיה ילד טוב.‬
‫תעלימו את כל הקסם. אסור להשאיר לו שום זכר.‬
‫סליחה, גברת שדונית.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫כל הצעצועים של טריפ ייעלמו.‬
‫אל תדאגי.‬
‫הצעצועים שלך הם כבר כל מה שילדים רוצים.‬
‫מפונפן,‬
‫הגיע הזמן לחזור הביתה.‬
‫הוד מתנתך, תודה שוב.‬
‫טריפ, זה שלך.‬
‫לא, אליה, אל תעשה את זה.‬
‫אתה אדם בוגר עכשיו, אל תתחיל לבכות...‬
‫חוץ מזה, אנחנו לא נפרדים.‬
‫חג המולד חל בכל שנה, נכון?‬
‫תבוא שוב לבקר, נכון, טריפ?‬
‫לא, אסור לי.‬
‫נתראה בקרוב, אליה הילד.‬
‫בוא נלך.‬
‫תהיה תופר כדורי רגל ב-300 השנים הבאות.‬
‫איוואנה!‬
‫חג מולד שמח לכולם!‬
- ‫- אבא! - אליה!‬
‫הנה אתה! איפה היית?‬
‫חיפשתי אותך בכל מקום.‬
‫מה הסליים הזה? כולך מלוכלך.‬
‫מה קרה?‬
‫זה סיפור ארוך.‬
‫אבא, אסור לנו להפסיק לחלום.‬
‫בבקשה. חג שמח!‬
‫25 בדצמבר‬
‫סליחה!‬
‫שכחתי לגמרי.‬
‫אני צריך לאסוף את הצעצוע שהזמנתי.‬
- ‫- אני מקווה שלא איחרתי. - מובן שלא, אל תדאג.‬
‫אתה לא היחיד שבא היום.‬
‫הנה הוא. זה אמור להיות שלך.‬
- ‫- חג שמח. - תודה.‬
‫להתראות.‬
‫רוח חג המולד!‬
- ‫- סליחה. - כן, אפשר לעזור?‬
‫אתה מוכן?‬
‫אנחנו מחכים בחוץ.‬
- ‫- קדימה, תמהר! - אני בא!‬
‫תמיד מאחר.‬
- ‫- אליה, מהר יותר! - לאן רוכבים?‬
‫בוא, אליה, אתה אפילו גרוע יותר מפביו.‬
‫מה את רוצה ממני?‬
‫טריפ!‬
‫הכדורים האלה לא יתפרו את עצמם.‬
‫נכון, ברינה.‬
‫חג מולד שמח‬
‫חד מולג שמח‬
‫לעולם אל תפסיקו לחלום‬
‫הפוך אותי לאלף‬
‫מישהו שבר את מכונת תפירת הכדורגל כדי לשפר אותה.‬
‫אנו מבקשים להימנע מפעולות כאלה ולעבוד לפי מערכת השעות.‬
‫המשיכו בעבודתכם.‬
‫תראו, חבר-חבר. אולי אסתכל לשם?‬
- ‫- הנה. - או לשם? או לשם?‬
- ‫- לסולם. - לסולם.‬
‫דו, רה, מי, פה, סול, פה, מי, רה, דו‬
‫זה נכון שאם החנות תצליח, בעלך יחזור?‬
‫אליה אמר לך את זה?‬
‫זה נכון שאם החנות תצליח, בעלך יחזור?‬
‫לא, מצטערת.‬
‫יש לכם משפחה יפה. אני אוהב אתכם,‬
‫אבל אם לא אחזור לקוטב הצפוני, אמות, אתפגר.‬
‫טוב.‬
‫אל תדאגי, הילדות היא כמו רכיבה על אופניים. היא לא נשכחת לעולם.‬
‫חבל שאליה לא יודע לרכוב.‬
‫תראה איזו טובה אני. לא שברתי אותה.‬
‫יופי, כל הכבוד.‬
‫בכל מקרה, אל תדאגי, הילדות היא כמו... כן, שיהיה.‬
‫הילדות... סליחה.‬
‫מה... לעשות עכשיו?‬
‫הסביבון לא מסתובב,‬
‫אלא הבית.‬
‫הבית של מי?‬
‫אמרתי בית? מה הייתי אמור לומר?‬
- ‫- החדר. - החדר, נכון.‬
‫תראה אותך, יצור מוזר שכמוך. מגעיל.‬
‫אתה מגעיל, אתה יודע?‬
‫כל השדונים כמוך?‬
‫אני אחד הטובים ביותר.‬
‫תתאר לך את האחרים.‬
‫הנה עוד אחת.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫רגע, זה נפל.‬
‫הנה עוד אחת.‬
‫צעצועי חבר-חבר, קומו!‬
‫בטח, בטח.‬
‫חבר-חבר!‬
‫אני לא עומד בזה!‬
‫בתחזית אמרו שתהיה סערה עצומה...‬
‫מה אני אמור להגיד? טוב.‬
‫שימו לב! לכל העובדים המורשים... העובדים.‬
‫טוב.‬
‫מספיק!‬
‫טריפ יצליח להיזרק מ... בסדר.‬
‫להיזרק... עוד פעם.‬
‫סערה... עצומה... סליחה, חברים.‬
‫הכיוון... סליחה.‬
‫תן לי נשיקה.‬
‫מאז שנפרדנו, הוא מתנהג כמו אדם בוגר.‬
‫אני משתדלת להסיח את דעתו, לגרום לו לשחק, אבל...‬
‫הוא רוצה שהכול יהיה בשליטה.‬
‫העיפרון נפל.‬
‫כרגע, ההישרדות היא בעדיפות עליונה אצלי.‬
‫כן, בהחלט. סליחה.‬
‫למה התחתנת איתו?‬
‫לכל הרוחות!‬
‫אשאל שוב.‬
‫אין לי הרבה זמן, אז... סליחה, מההתחלה.‬
‫הוא יסדר את כל הצעצועים ב...‬
‫מצד אחד, זה הופך אותי לשדון אומן נהדר. מצד שני,‬
‫זה מסבך אותי בצרות עם חברים.‬
‫אני לא בטוח שאנחנו חברים...‬
‫כן, ו...‬
‫כן. שימו במקומו את הילד הקטן.‬
‫אני אקריין.‬
‫הנה הוא, אנחנו רואים את הסליים...‬
‫בוא נעשה קיצור דרך, אם...‬
‫בוא נעשה קיצור דרך. כלומר, אם המזחלת הוא...‬
‫סליחה, המזחלת היא. מה זה "המזחלת הוא"?‬
‫קדימה, לך.‬
‫זמן!‬
‫אליה, תראה, אני...‬
‫אני נותנת לך את הכוח...‬
- ‫- של הזבל הזה... - בואו ננסה שוב.‬
‫אין לי הרבה זמן, אז... שכחתי.‬
‫כן, אבל הצעצועים שלי נותנים לילודים...‬
‫"ילודים"? מה אמרתי? מההתחלה.‬
‫ידיים קדימה.‬
‫מה הדבר הירוק הזה שמתקרב אליי?‬
- ‫- זה הסליים. - הסליים?‬
‫זה יהיה קשה יותר כשכל החנויות האחרות‬
‫ימכרו את האספקה שלי.‬
- ‫- אני אומר... - בואו נתחיל מהמשפט הזה.‬
‫שלשול.‬
‫שלשול?‬
‫מה... אמרת?‬
‫זוז לאחור, והכרית מלפנים.‬
- ‫- שלשול? - זהו!‬
‫רק רגע!‬
‫איכס!‬
- ‫- טריפ! - טריפ!‬
‫אבל זה... רגע, הנה המשפט.‬
‫לילו.‬
- ‫- לילו? - אופס. טעיתי.‬
- ‫- טריפ! - טריפ!‬
‫התכוונתי...‬
‫רגע. שלום.‬
‫לא. אני לא מבינה.‬
‫הנה זה. כמו הקודם.‬
‫בואו נעשה את זה שוב, עכשיו בלי הסליים.‬
‫הוא נעלם.‬
- ‫- סיכה. מה עוד יכול להיות? - טוב.‬
‫עצרו!‬
‫איך עושים צמות בשיער?‬
‫בסיכות. הצעצועים שלי יפהפיים.‬
‫ו...‬
‫מוכן להתמודד עם הסכנה, הוא בעצם...‬
‫טוב, אני לא זוכר.‬
‫יפה מאוד!‬
‫אימא!‬
‫מחסה ממה?‬
‫עשית לי התקף לב!‬
- ‫- אללי! - הוא חזר לחיים!‬
‫בואו נחזור למקומות.‬
‫יש לי טלק... יש לי טלק באף.‬
‫בואו נעצור ונתכונן לסצנה הבאה.‬
‫חברים, ה... שלי נמחצו.‬
‫אני צריך הפסקה. סליחה.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬