- Är vattnet varmt än? - Varmt och skönt.
Vad sjutton...?
- Vad har ni gjort? - Inget!
Det kan inte ha varit min tå. Den är så ömtålig.
Det känns osannolikt Men vår värld kan ge dig nåt helt unikt
Ja, din önskan slår in
Och drömmen kan bli sann Lita på magin
Vi kan bli allt vi vill med en gnutta magi
Ja, tro på det som sker på allt du kring dig ser
Vi kan bli allt vi vill med en gnutta magi
Hur gick det? Du fattar grejen efter några omgångar.
Jag har inga planer på några fler omgångar.
Det var roligt att vara sjöjungfru, men skönt att vara på fast mark igen.
Var är vi, förresten?
- Hej. - Hej.
- Vad gör ni här i mitt spa? - Jaha, så det är där vi är.
Sa ju att det inte var min tå.
Hej. Ditt spa hänger ihop med ett magiskt undervattensportalsystem. Coolt, va?
Förlåt att vi störde. Ha en fin dag.
Inget konstigt alls.
Jag måste hitta Ken. Han skulle ta hand om Leo, Alo och Rocki.
- Rätt mycket jobb. - Bra. Jag kontaktar Teresa
och tar reda på mer om vad kaninhörningarna gör med portalerna.
Hej, Barbie. Du står väl inte här för att mamma och pappa är arga? Eller?
Va? Nej. Varför skulle de vara arga?
Två timmar sen. Inget samtal, inget sms, inte ens en "jag mår bra"-emoji.
- Finns det en "jag mår bra"-emoji? - Du missar poängen.
Okej, men det är inte mitt fel.
DJ:en efter mig dök inte upp, så jag fick köra ett dubbelt set,
och jag var för upptagen för att ringa. Jag mår bra, så vad är grejen?
Vad är grejen? Vad är grejen?
- Kan du berätta för henne? - Du gjorde inte det du sa.
När vi inte hörde nåt blev vi oroliga.
Jaha, det handlar om att ni inte litar på mig.
Nej, om att ta ansvar.
Och som uppmuntran får du fler hushållssysslor. Du börjar nu.
Va? Nu? Men jag måste skicka massa sms. Och spela massa spel!
Det borde du tänkt på innan du glömde ringa.
Vad taskigt!
Hur ska jag lära mig att ta ansvar av det här?
För sen när du har egna barn kanske du inser hur det är att inte veta var de är!
Älskling. Är det det vi försöker lära henne nu?
- Flera saker. Vi lär ut flera saker. - Krattan väntar.
Oj, mamma och pappa är jättearga.
Jag ska aldrig glömma att ringa dem. Så fort jag får en mobil, alltså.
Så du vill att jag ska bo här, i det här lilla huset utanför ditt hus? Hurra!
Perfekt för en liten häst. Eller nästan-häst. Stanna så länge du vill.
Rullar du ut röda mattan för den här förvisaren?
Det är en bra idé. Vi kan hålla koll på honom tills alla juveler är i säkerhet.
Här kommer en!
Nämen, så underbart! Du har hittat vattenjuvelen!
Vi är ett steg närmare att skydda Mesmer!
Och hitta mitt folk.
Oj, lilla vän, vad händer nu?
Att Barbie lyckas påminner mig om att jag misslyckades med mitt uppdrag.
Man misslyckas bara om man ger upp. Hitta nån ny plats att gömma vattenjuvelen på,
så att vi vet att den är i säkerhet. Jag tror på dig.
Men jag litar på honom mindre än jag kan kasta honom.
Det är nog rätt långt. Han är väldigt liten, så det betyder inget.
- Jag skulle hellre gömma den själv. - Nej, det är mitt jobb. Jag gör det.
Det gör du inte alls. Jag sköter det här.
Släpp den! Jag vet vad jag gör.
Hoppsan.
- Jag hämtar den! - Nej, det här är min uppgift.
Hallå där, pälsklädda vän! Kan jag få juvelen?
Nej! Ta det lugnt! Aj! Kom tillbaka! Vart ska du ta vägen?
Jag löser det här!
Ni fattar att jag inte litar på honom.
Det enda jag lär mig är att man blir törstig av det här.
Jag önskar att situationen var omvänd.
Då skulle mina föräldrar se hur svårt det är att vara ung i dag.
Skipper!
Har du sett en ekorre med en magisk juvel komma förbi?
- Ser den ut så här? - Ja! Krisen är inställd!
Tur att vi hittade den innan nåt hemskt hände.
Barbie! Kom, det har hänt nåt hemskt!
- Vad är det? - Mår ni bra?
Ja, det gör vi, men...
Vilka gullisar!
Två bebisar. Vad heter de?
George och Margaret.
Åh, vad gulligt! De heter samma sak som era föräldrar.
Ja, för att de är våra föräldrar!
Hur kunde det här hända?
Ingen aning. Ena stunden gjorde de smoothies, i nästa stund hade de blöjor.
De förvandlades mitt framför oss.
- Nån måste ha förtrollat dem. - Inte jag, för en gångs skull.
- Ånej. - Vadå "ånej"?
Jag önskade att situationen var omvänd, att de skulle vara barnen.
Hur kunde det bli sant?
- Juvelen. Höll du i den när du önskade? - Ja, tyvärr.
Betyder det att det här är mitt fel?
- Få inte panik. - Rocki, du vet väl hur man löser det här?
Snälla, säg inte att de är bebisar för alltid.
- Okej, men det kommer inte att vara sant. - Va?
Juvelförtrollningar är knepiga. Jag vet inte så mycket.
De kan inte vara så här!
Jag är för liten för att ha föräldrar som är bebisar.
Hur sla de köra mig till fotbollen? De når inte ens pedalerna!
Lugn, Chels. Det måste finnas nån som kan hjälpa oss.
Det måste vara nån med magiska krafter, som är mäktig,
och antagligen gammal, en riktig godisgris.
- En godisgris? - Vi behöver godis under tiden.
- Känner du nån sån person? - Nix.
Det gör jag. En av Mesmers mäktigaste trollkarlar, men...
- ...jag vet inte om han pratar med mig nu. - Vi vill gärna höra mer.
Innan vi börjar kanske nån kan ta reda på vilken bebis som behöver byta blöja?
- Tack för det här, Teresa. - Ingen orsak.
Jag hjälper gärna mina vänner och lär mig mer om kaninhörningar.
Okej, Gullepäls. Finns det nåt här om det magiska portalsystemet?
Hon har fått korn på nåt! Vad är det där?
- En juvel till? - Nej. Det är en...
...gelégodis.
Leo, finns det nåt sätt att hjälpa mina föräldrar måste vi försöka.
Är det verkligen så knepigt där hemma?
Jag gjorde nåt så fruktansvärt. Jag skulle aldrig prata med mig igen.
- Så det var du som stal luftjuvelen? - Nej!
Men jag stal en annan sak. En flaska med förvandlingsdryck.
Det var så jag kunde förvandla mig till människa. Och ett trollspö.
Jag tänkte bara låna det, men sen...hände det här.
Rena och fräscha.
Inte alls konsigt.
Leo, jag ber dig. Om trollkarlen kan hjälpa oss måste du prata med honom.
- Okej, men hur kommer jag till Mesmer? - På det enda sätt du kan, såklart.
Med vingar.
Vill du ha min hjälp? Fast jag hade bort luftjuvelen och vattenjuvelen? Två gånger!
- Jag önskar att det fanns nåt annat sätt. - Han ville nog bara höra "ja tack".
- Ja tack. - Klart att jag hjälper till!
Men sen måste jag få gömma vattenjuvelen och äntligen börja sona mina brott.
Ja, okej då.
Jippi hurra! Hoppa upp. Men akta fjädrarna, de är ömtåliga.
- Det här känns konstigt. - Jag fattar.
- Vi kommer tillbaka så fort vi kan! - Skynda!
Kom igen!
Det är lugnt!
Kolla på oss! Det är kul att ta ansvar.
Det hade varit kul om jag inte varit så rädd.
Trodde aldrig att jag skulle få använda min barnvaktserfarenhet på mina föräldrar.
Vi behöver barnsäkra huset.
Kom, Chelsea. Jag visar hur man gör.
Och där har vi vällingen.
Hallå? Jag är hemma.
Skipper! Varför är mamma och pappa ensamma här ute?
Jag fixar lunch åt dem. Kan du hämta barnstolarna?
- Okej, men lämna dem inte ensamma. - Jag vet vad jag gör.
- Var är Chelsea och Stacie? - De är också där nånstans.
Du vet ju hur snabba bebisar är.
- Var är de? - Var är de?
Ja!
- Han blir tyngre ju längre jag flyger. - Jag åt en stor lunch.
- Men Rocki sa att hon kunde hjälpa till. - Jag säger så mycket.
- Är vi framme snart? - Nästan.
Över kullen där och genom dalen bortom den.
- Ja, nä, tror inte det. - Oj, då.
Vi kan gå härifrån.
Bra idé.
- Mamma? Pappa? - Var är ni?
- Bebismamma? Bebispappa? - Kom fram, kom fram, ur gömställena!
- Hittat nåt? - Nej. Var kan de vara?
- Bebisar försvinner inte bara. - Och vuxna förvandlas inte till bebisar.
Men nu är det så.
Vänta, var är min vagn?
Ånej! Jag måste ha lämnat dörren öppen!
Återvinningsbilen! Den har tagit min vagn!
- Såg de inte att det var bebisar i? - De får inte återvinna mamma och pappa!
Ni två stannar här. - Skipper, följ med.
- Jag är jätteorolig. - Jag litar på våra systrar.
De kommer inte låta nåt hända våra föräldrar.
Det var mycket längre än det såg ut uppifrån.
Jag och Alo skulle kunna flyga i förväg och...
Nej! Vänta.
Vi måste vara jättetysta så att vi inte utlöser larmet.
Jag minns det där larmet. Det lät ungefär så här...
- Nej, inte så där. - Vad gör vi?
Spring!
Snart stannar han väl och hämtar mer skräp?
Ja, det borde han ju. Folk återvinner mycket nu för tiden.
- Ånej! - Nej!
- Vänd! - Jag gör ju det!
Okej, här borde vi vara säkra.
Vem är det som kommer?
Jag.
Leo?
Hej, pappa.
Se upp!
Fyra-sju-tre...
Ånej! Den är på väg mot stranden!
Vi har nog större chans om vi springer!
Där är den!
Är det hans pappa?
Inte riktigt, men Leo har alltid kallat honom så.
Titan tog hand om Leo när kentaurerna försvann.
Du har blivit så stor, som om du varit borta i flera år.
Jag har varit så orolig.
Du skriver inte, du ringer aldrig, inte ens nån magisk emoji.
- Finns det magiska emojis? - Vad är en emoji?
Kan vi prata mer om det sen? Mina vänner behöver din hjälp.
Rocki, Alo, det här är Titan.
Jag har träffat Alo. För väldigt länge sen.
Kul att ses igen.
Kom och berätta vad du vill ha.
- Säkert? Du är inte arg på mig? - Klart jag inte är, Leo.
Jag har alltid varit mer orolig än arg. Det är inte lätt att vara förälder.
Vi kan väl prata om det över en kopp varm mjölk, som förr i tiden.
Ja, gärna. Men inte nu.
Mina vänners föräldrar förvandlades till bebisar av vattenjuvelen.
Har du hittat vattenjuvelen?
Man kan bara upphäva en juvelförtrollning med en motsatt juvelförtrollning.
Vad är motsatsen till en vattenjuvelförtrollning?
En jordjuvelförtrollning.
- Men vi vet inte var jordjuvelen är. Jag vet. Och han med.
Ta en tur i en luftballong! Njut av en tur i en luftballong!
Låt er föras iväg av Malibus milda vindar!
Se den vackra kaliforniska kusten från en farligt hög höjd!
Så säkert att till och med bebisar får följa med!
- Vi behöver en ballong! - Det är bebisar i den!
Bebisar? Är ni galna? I en luftballong?
Det är ju farligt! Stick! Stick och hämta den!
Har du haft jordjuvelen utan att säga nåt?
Du har inte frågat!
Du visste att jag bara kunde hitta min familj med juvelerna.
De tre juvelerna. Jag hade ju bara en.
Men när jag hade fått veta att luftjuvelen var stulen hade du redan försvunnit.
Jag försökte få tag på dig, men du svarade inte när jag ringde.
Jag trodde bara att du skulle skälla.
Du gjorde nåt själviskt, och farligt, som sårade mig mycket.
Men jag visste hur mycket du ville hitta din familj.
Jag uppfostrade dig som en son.
Jag visste att det en dag skulle vara den rätta tidpunkten att ge dig den här.
- Är det där jordjuvelen? - Ja. Jag visste att han skulle skydda den.
- Varför just nu? För att jag stack? - Nej, för att du kom tillbaka.
Det krävs mod för att kunna stå för dina misstag.
Använd den väl. Det är din födslorätt.
Tack.
Även om jag hittar min familj kommer jag alltid att älska dig.
Och jag kommer alltid att älska dig.
Vad fint. Kan vi sticka nu? Vi har fortfarande bebisar att rädda.
- Tror du att de är rädda? Mamma och pappa. - Jag vet inte. Hoppas inte.
De är så väldigt högt uppe!
- Om de ramlar ur... - Det gör de inte.
Vi måste bara få tag på ballongen på nåt sätt.
Det där repet!
Vi kan knyta fast deras ballong i vår och ta ner dem.
Jag har en idé!
Försiktigt, Barbie.
- Du klarar det! - Jag har den!
Tur att vi lärde oss att flyga ballong i fjol.
Ta ner oss, Skipper. Jag menar "kapten".
Försiktigt. Landa försiktigt.
- Ta tag i repet! - Dra ner oss!
- Mamma, pappa! - Här är vi!
- Ånej! - Var är bebisarna?
Femton meddelanden? Vem ringer mig från drömhuset?
Vi hittade dem när ni hade gått.
Du borde kolla din mobil lite oftare. Öva på att ta ansvar.
Jag kommer aldrig att släppa er ur sikte igen.
Har ni sett till Leo eller Rocki?
Vi har jordjuvelen. Upphäv förtrollningen med den.
- Vad ska jag säga? - Låt hjärtat styra dig.
Jaha, då kör jag, då.
Förlåt så mycket för att jag inte ringde er när jag blev sen.
Jag fattade inte hur mycket ni oroar er när ni inte vet var jag är.
Om ni kommer tillbaka lovar jag att ta jättemycket ansvar från och med nu.
- Ja! - Va?
- Hej, ungar. Vad är det där? - Inga fler djur nu, har vi sagt.
- Men vi gjorde väl smoothies, va? - Smoothies kan vänta.
Tack, snälla Leo.
Undertexter: Lisa Linder