Inte kul.
Jo, lite kul. Utom när jag undrade om vi levde.
Vi lever definitivt. Det förstår jag av smärtan i min svans som du sitter på.
Förlåt.
Vänta lite. Inte nog med att vi lever. Vi är tillbaka i Malibu.
Vi gick hit med Leo för att leta efter hans familj.
Ja, och det var här ni mötte moi.
- Varför skickade Dru hit oss? - Vet inte, och vi får lista ut det fort.
Vi måste till museet innan hon stjäl vasen.
- Peka i rätt riktning, så ordnar jag det. - Ditåt, mot kentauren.
Kentaur?
- Stanna där! Kom inte närmare! - Lugn, vi känner Leo.
Det är omöjligt. Leo har varit borta väldigt länge.
Han är min bror.
Det känns osannolikt men vår värld kan ge dig nåt helt unikt
Ja, din önskan slår in
Och drömmen kan bli sann Lita på magin
Vi kan bli allt vi vill med en gnutta magi
Ja, tro på det som sker På allt du kring dig ser
Vi kan bli allt vi vill med en gnutta magi
Och där är Barbies bil.
Hon och Teresa måste vara där inne.
- Varför är dörren öppen? - De syns inte till.
- Jag börjar tycka att Dru är skum. - "Börjar tycka"?
Vi hittade en fången enhörningstjej i en bok här.
- Hon har definitivt mer på gång än vi vet. - Gullepäls kanske vet nåt.
Gullepäls?
Gullepäls? Vad gör du här? Var är Barbie och Teresa?
Hon vill nog att vi ska följa efter.
In dit? Det ser väldigt dimmigt ut. Och jag tog inte med nån tröja.
Är Teresa och Barbie där inne?
Det är all kaninhörningska jag behöver kunna. Kom!
Säkert att det här är en bra idé?
Malibu hade rätt. Man vänjer sig faktiskt.
Så småningom. Okej, var är vi?
Så många besökare i dag! Välkommen till Mesmer!
Besvarar det din fråga?
Ja, och säger mig att vi inte är först här i dag.
Gullepäls, ta med oss till Malibu och Teresa.
Det här är faktiskt goda nyheter. Vi är din brors vänner.
- Leo har letat efter dig överallt. - Det vill jag gärna tro på, men tyvärr.
Förståeligt. Ni har varit ifrån varandra länge...
Det är inte det. Men ni är med honom.
Mig? Vad har jag gjort mot dig?
Du hjälpte Safirfehörningen förvisa mitt folk och slet isär min familj.
Nej, nej... Jag skulle bara gömma juvelerna,
fast det gjorde att er familj kom ifrån varandra.
Jag borde fängsla er och visa hur det känns att skiljas från sina nära.
Jag har en idé... Spring!
Vad hände?
- Förra gången gick vi utan problem. - Var tror ni att ni är?
Här får bara kentaurer vara. Ni är inte välkomna här.
Theo! Låt dem vara!
- Jag tar hand om det här, Mio. - Det oroar mig. Har du frågat vilka de är?
Hej! Jag är Barbie. Det här är Ken och Teresa.
Och ni verkar redan känna Alo.
Mitt rykte föregår mig, tydligen.
De säger att de känner Leo, men det är omöjligt.
Nej! Vi känner honom.
- Varför är han inte här, då? - Lång historia.
Vi har all tid i världen för den.
Ni går ingenstans förrän vi har hört alltihop.
Behöver jag den här sjalen? Det är förvånansvärt kallt i Malibu på kvällarna.
Ni har rätt. Det jag inte tar med kan jag trolla fram,
tack vare min alldeles egna magiska fehörning.
Eller så kan jag låta henne slippa, för jag kan önska mig magiska krafter!
Så mycket att tänka på!
Tack för hjälpen, förresten, med de snokande ungarna.
Nu kan ingen hindra mig från att ta vasen!
Nähä du! Det kommer inte att hända!
Jag måste verkligen laga låset på dörren.
Det var så vi träffade Leo.
Han ville ha juvelerna för att be Safirfehörningen att återförena er.
Men Dru hann före och skickade hit oss.
Det vi trodde var hit. Förut kunde vi gå härifrån.
Jag kände på mig att Leo mådde bra. Det betyder att vi kan vara tillsammans igen!
Hur? Det finns ingen väg in eller ut härifrån. Det såg Safirfehörningen till.
Det är väl inte riktigt sant, eller hur?
Jag menar - tada! - här är vi ju.
Alo har rätt. Vi kom in, så det måste gå att komma ut.
- Med juvelerna! Det hjälper inte oss. - Jag vet en som kan.
Safirfehörningen gav mig ett sätt att nå henne i en nödsituation.
Jag visste det!
- Du kunde ha löst det här. - Det funkar inte så.
Lugna dig! Låt honom prata. Hur kontaktar du henne?
- Med den här. Men det går bara en gång. - En gång?
Tänk om hon inte svarar? Hon kanske står i duschen.
Ja, då skulle vi vara fast här för alltid.
Så blir det inte. Det här är för viktigt. Du klarar det.
Kalla på Safirfehörningen och be henne om hjälp.
Åh, kära gamla vän
Kom hit till oss, så att vi kommer hem
Okej, okej. Jag ska göra det ordentligt.
Åh, kära gamla vän
Kom hit till oss, så att vi kommer hem
Saffie! Hej, Saffie! Du kom!
Ja, Alo. Berätta varför du kallade på mig.
Berätta bra, annars ser du mig aldrig igen.
- Var är våra vänner? - Det vill du gärna veta, va?
Just det. Det är därför vi frågar.
Jag behöver inte berätta nåt. Så fort jag har vasen, då...
Luftjuvelen! Hon har allihop!
Hej med er.
Efter henne!
Taskigt!
- Portalen är borta. - Nä, nä. Vi måste till museet före Dru.
- Jag kan flyga, men hur kommer du dit? - Peggy?
Vi har inte tid att hitta henne. Vi tar vägen jag tog när jag kom till Malibu.
Så här är det. Juvelerna har stulits av en otrevlig dam
som tänker tvinga dig att utföra hennes onda planer.
Vi kan stoppa henne om vi får tag på vasen först, men vi behöver din hjälp.
En bekymmersam utveckling.
Så ett undantag från den här "förvisad hit för alltid"-regeln skulle vara till hjälp.
Jag beundrar er önskan om att skydda andra.
Men att bryta förbannelsen och befria några här
skulle få allvarliga konsekvenser.
Det skulle befria oss också, vilket du aldrig skulle tillåta.
Ni blir aldrig redo att återvända till Mesmer.
Med all respekt, fröken Fehörning, hur kan du veta det?
Leo har förändrats. Det kan väl de med?
Hon har rätt. Du har inte gett oss nån chans att visa vår ånger.
Jag medger att du har rätt.
Ert har var så starkt att det var svårt att förbise.
Men vår förmåga till kärlek är starkare. Låt oss bevisa det.
Jag kanske förhastade mig då jag gjorde förtrollningen evig.
Ja, för evigt är väldigt lång tid. Typ en evighet.
Det finns ett sätt.
Gömd nånstans på denna plats finns den största gåva man kan ge.
Hitta den, så upphäver den förtrollningen.
Jag återkommer innan solen försvinner bakom berget.
Hitta gåvan innan dess, så upphäver jag förbannelsen.
Vilken typ av gåva är det? Är den inslagen?
- Vad händer om vi inte hittar den? - Då får ni stanna här för alltid.
- Nu kan ni tacka mig. - Tacka för vadå?
För att ha räddat er, dummer.
Det här var toppen, men vi vet inte vad vi ska göra.
Jodå. Vi måste bara hitta gåvan.
Prata inte med dem. Hela knipan är deras fel.
Nej, de har gett oss chansen att komma hem.
Om vi nu kan lita på dem. Eller Safirfehörningen.
- Jag litar på dem. - Inte jag.
Sluta!
Wow, slåss ni alltid så här? Ni verkar inte ens veta hur man är en bra bror.
Jag vet hur det är att förlora en.
Är det meningen att nåt ska hända, för jag ser inget.
Ser du det där? Draken?
Det här är André.
Hur blev du så god vän med en drake?
Jag känner till hans svaghet.
Hämta den här!
De älskar att leka apport.
Okej, kompis. Flyg ditåt så fort du kan, så får du så många pinnar du kan bära.
Hoppa upp.
Nästa hållplats: museet.
Alltid lika coolt.
Vänta på mig, hörni!
Den är inte här! Var är den?
Göm er!
Nämen hejsan.
För inte så länge sen såg jag en fascinerande vas på en utställning.
Vet du vart den har tagit vägen?
Den ingick i Juvelen från Olasis-fyndet.
Vi gör i ordning hela utställningen för världsturné.
Jaha. Världsturné? Hur stor? Får jag ta en titt innan den åker?
Tyvärr inte. Eftersom juvelen nästan blev stulen övervakas den noga.
Kom igen. Det är bara du och jag. Berätta var den är. Snälla?
Jag tror inte det.
Vi kan inte låta vasen lämna museet. Hitta den!
- Kan vi inte flyga fortare? - Inte utan en jättepinne.
Det kan jag fixa.
Jag rekommenderar att du låter mig göra det, med tanke på läget.
Okej, okej, använd magi, då!
Här, draki-draki-draki! Kom igen, ta pinnen, då!
Jag vet att du vill ha den.
Rocki!
Förlåt att jag gjorde din bror arg.
Det är inte ditt fel. Han är känslig när det gäller Leo.
Dagen när Leo försvann skulle Theo vakta honom.
Han tycker att det är hans fel.
Det var väldigt länge sen. Ni måste ha varit små då.
Ja, men Theo verkar inte kunna förlåta sig själv.
Alo, kan du använda din magi för att få en sak att dyka upp?
Det var det första de lärde oss på alihörningsskolan.
- Era kurser låter mycket coolare än våra. - Det är de.
- Vad ska jag trolla fram? - En bok.
Duktig drake!
Som belöning ska du få en magisk självflygande pinne.
Här, hämta den!
Snabbtänkt!
Magi kan vara väldigt praktiskt, i rätta händer.
Inte när nån använder det för att ge nån annan rollen i pjäsen
som inte förtjänar den.
Jag vill inte att du slutar.
- Du hade väl förlåtit mig för det där? - Jag jobbar på det.
Hur som helst, vad väntar vi på? Dru kanske redan har vasen.
- Det kan vara svårt att vara äldst. - Vad vet du?
Jag är också äldst. Jag har tre systrar.
Ingen bad mig om det, men jag känner ett stort ansvar för dem.
Ja. Vänta. Sa Mio att det var mitt fel att Leo kom bort?
Nej, men han sa att du tror att det är så.
- För att det är sant. - Det är det inte, och jag kan bevisa det.
Den här boken handlar om hur allt gick till.
- Känner du igen den här? - Påminner mig om mig och Mio.
När förbannelsen slog ner
hörde jag oväsen och sprang för att se hur våra föräldrar mådde.
Därför lämnade jag Leo ensam.
Titta, vad små vi var.
En gång när jag var mindre skulle jag vakta min minsta syster, Chelsea,
men mina andra systrar började bråka och jag försökte lösa det.
Sen smet vår katt ut. Chelsea sprang ut och letade, men sa inget.
När jag märkte att hon var borta fick jag panik och gav mig själv skulden.
Det var inte ditt fel. Du försökte hjälpa dina systrar. Hur skulle du veta?
Ja, precis. Jag var ung och i en ny situation.
Det kanske var ett misstag, men jag gjorde det bästa jag kunde då,
och inget blev bättre av att jag klandrade mig själv.
Jag fattar. Du vill att jag förlåter mig själv för att Leo kom bort.
Det sägs att förlåtelse är en gåva man ger sig själv.
- Hur hittade du din syster? - Med Skippers och Stacies hjälp.
De såg hur orolig jag var, så de slutade bråka och började samarbeta.
Sen hittade vi Chelsea tillsammans i vår egen trädgård.
Varför...hjälper du mig?
Det är en syskongrej. Vi storasyskon måste hålla ihop.
Tack.
- Kommer vi för sent? - Nej, titta! Där är Dru.
Stoppa dem! De försöker stjäla vasen!
Varför springer vi?
Om vakten fångar oss hinner vi inte stoppa Dru.
- Dela upp er. Han kan inte ta alla. - Leta upp Dru. Jag distraherar vakten.
Du vaktpersonsmannen!
Försök fånga mig!
Skräms inte så där!
Har du hittat den? Visa mig var!
Ja! Duktiga kaninhörningar!
Och nu ska jag åkalla Safirfehörningen!
Vad nu? Va...?
Allvarligt? Efter henne!
Jaha?
- Tycker du att det med Leo är mitt fel? - Nej, aldrig. Inte mamma och pappa heller.
- Är det okej om jag håller med om det? - Absolut.
- Hon är här. - Hon kom för tidigt!
- Ni har hittat gåvan. - Precis.
Har vi?
Förlåtelsens gåva.
Ni har haft nyckeln till friheten hela tiden.
Nu kommer er kärlek att leda er hem. Farväl.
Hej då! Hoppas att vi ses igen snart!
Men inte för att nån önskar sig själviska saker!
- Mio, Theo! Era märken. - De har aldrig lyst så starkt förut.
- Jag känner igen symbolen. - Leo har den.
Just det. Men alltså, vi såg en sån...
...här!
- Theo, vi är hemma. - Inget ska skilja oss från Leo igen.
Det är lugnt.
Titta, en av Drus kaninhörningar!
- Vart tog den vägen? - Det ska vi ta reda på.
Minerva! Sett en tjej med trassligt hår?
Den vackra, moderna och stilfulla uppenbarelsen? Hon sprang ditåt.
Men vi tittar till vasen först. Gå du, jag följer efter.
Återvändsgränd.
Javisst, ett perfekt ställe att ha vasen på.
Det är Rocki! Kom igen!
Var är vi?
Museet. Vi kanske hinner fram i tid!
Kaninhörningar!
De kan leda oss till Dru. Efter dem!
Var är den där vasen?
Okej, tack. Inget att se här.
- Jamen... - Glöm!
Vad höll jag på med? Just det, det glömde jag.
Du är ingen docent!
Och de där är inte dina. Hämta!
Du missade!
Du! Ge mig vasen!
Gullepäls!
Äntligen!
Ta den.
Beskydda.
Hit med vasen. Nu!
Aldrig i livet, Dru.
- Hon har vasen! - Nej!
Jag åkallar Safirfehörningen!
Det här är illa.
Jag önskar att alla mina önskningar ska bli uppfyllda!
Vart tog hon vägen?
Det är inte sant.
Har Dru...
...vunnit?
FORTSÄTTNING FÖLJER
Undertexter: Lisa Linder