Tänään sarjassamme Ökyelämää ja vielä ökympää elämää:
Dru Charles valloitti maailman yhdessä yössä. Kirjaimellisesti.
Aiemmin hän oli tuntematon, mutta uusi kirja,
Mesmerin salattu elämä, on singahtanut myyntilistojen kärkeen -
ja tehnyt hänestä kaikkien aikojen menestyneimmän kirjailijan.
Tapasimme Drun hänen komeassa kartanossaan, ja mikä koti se onkaan!
Se on vain sama vanha taloni, vain vähän paranneltu versio.
- Mitä aiot seuraavaksi? - Jaa, enpä tiedä.
Mietin tässä vähän kostoa!
- Pitäisikö meidän huolestua? - Kyllä.
Päivä onnellinen Meille näyttää maailman kauneuden
Toivo siis, unelmoi On taikaa täälläkin, jos vain uskoo voit
Unelmaan tarvitaan ihan hieman taikaa
Jos näät sen, usko vaan Tää homma hallitaan
Unelmaan tarvitaan ihan hieman taikaa
Drun jutulle pitäisi tehdä jotain,
mutta päässä pyörii vain, miten pian voin löytää veljeni.
Kerrotko vielä, mitä näit?
Olimme kaaren toisella puolen, kun Safiiri-Fairycorn poisti kirouksen.
Veljesi menivät läpi ensin.
Me päädyimme museoon, mutta veljesi eivät.
- Emme tiedä, minne sitten. - Minä tiedän!
Peggy. Mitä teet täällä?
Titan lähetti hakemaan Leon. Hänellä on tietoa veljistäsi.
Eikä. No niin, mentiin!
Palaan kyllä heti, kun voin.
No niin. Taitaa olla aika käydä Dru Charlesin kotona.
Eikö olekin hauskaa?
Tähänkö? Vai tuonne?
Vaikea päättää, kun on niin monta hyvää vaihtoehtoa, eikö vain?
Sait jo toiveesi. Päästä meidät.
Tiedäthän sinä toiveet. Kun aloittaa, ei voi lopettaa.
Anna anteeksi, Saffy. Tämä on minun syytäni.
Olisinpa kätkenyt kivet paremmin.
Älä syytä itseäsi, Alo. Tiedän, että yritit parhaasi.
Mutta se ei riittänyt, ja nyt on tosi kurja olo.
Hei, hys. Älä pilaa iloani. Rentoutuisit vähän.
Alo on uskollinen ystävä.
Kuka sinä olet huijaamaan noin herttaista taikaolentoa -
menettämään jalokivet?
Se onkin oikein hyvä kysymys. Niin.
Toivon dramaattisen takauman.
Ensimmäinen muistoni on, kun heräsin ikään kuin syvästä unesta.
Voi pääparkaani. Missä olen?
Olin kotona, tai ainakin niin minä luulin.
Kaikki tuntui niin tavalliselta.
Sitten aloin muistaa, missä olin ollut. Maagisessa paikassa.
En voinut ajatella muuta, joten aloin kirjoittaa siitä kaikesta.
Kaikesta, mitä muistin siellä olostani.
Vuosia vain kirjoitin, kirjoitin -
ja kirjoitin.
Mutta kun kirja julkaistiin,
se kuitattiin vain hölmönä satuna.
Kirjani ei menestynyt. Minulle naurettiin.
No, eipä naureta enää, vai mitä?
Minulla on robottipalvelija!
Voitit siis. Sait sen, mitä tahdoit.
Mikset vapauta meitä?
Ahaa! Se on yllätyskäänne.
Inhoan yllätyskäänteitä.
Otti voimille.
- Miksi kaikki nämä portaat? - Kuntoilun takia?
Varmaan turvallisuuden. Hän tuskin haluaa, että täällä käy väkeä.
Haluan minä! Mikä suo minulle vierailunne ilon?
Tulimme katsomaan ystäviämme.
Ja estämään sinua toivomasta pahoja juttuja.
Pahoja? Jutut ovat oikein hyviä.
Minulle ainakin.
Tulkaa, niin puhutaan asiat halki.
Robottipalvelijani näyttää tietä.
- Enpä tiennyt, että kirjoilla rikastuu. - Enkä minä.
Toisaalta vähän aikaa sitten en edes tiennyt, mitä työ on.
Alo! Neiti Fairycorn, oletteko kunnossa?
Osaat varmaan vastata siihen itse.
Jouduit taiankestävään häkkiin.
Miten joku ihminen tietäisi sellaisesta?
No, Dru Charles tietää paljon enemmän kuin kukaan on hänestä arvannutkaan.
- Siisti säädin. Mitä se tekee? - Kaikkea.
Älä koske.
- Kiva paikka, eikö? - On siinä tiettyä tyyliä.
Niin. Se on menestyksen maku! Ja vallan.
- Ja kiitos siitä kuuluu sinulle. - Minulle?
Kyllä vain. Haluatko, että kerron miksi?
Tuleeko taas ylipitkä tarina?
Vaiti! Olen maailman myydyin kirjailija. On etuoikeus kuulla tarina ilmaiseksi.
Pitäisi kai ottaa maksu, mutta en ota, koska en malta olla kertomatta.
Muistatko, kun voitit velholisko Willin ja pyysit neuvostolta palvelusta?
Joo. Pyysin, että saisit jäädä Mesmeriin joksikin aikaa.
Se näytti olevan sinulle tärkeää.
Tämä on ihmeellistä!
Niin oli. Ja on.
Koska nimittäin Mesmer on oikea kotini.
Ja on aina ollutkin.
Se on mahdotonta!
Mikään ei ole mahdotonta maailmassa, jossa on taikaa.
Nimittäin en ole koskaan ollutkaan ihminen.
Ja nyt, kiitos Barbien, minä muistan kaiken.
Varsinkin sen, miten kovasti haluan tuhota Mesmerin!
Neuvoston johtaja! Näitkö Titania tai veljiäni?
- Titan tietää heistä jotain. - Kentaureja Mesmerissä?
Eihän se ole mahdollista.
Heitä ei ole näkynyt, mutta tunnen, ettei kaikki ole kohdallaan.
Todellakin. Safiiri-Fairycorn on hälytetty.
Niin, sitähän se on. Ei hyvä.
Dru, mitä sinä sitten oikein muistat, kiitos minun?
Minä näytän.
- Saffy? - Hei, minä keksin sen nimen.
No, voi voi. Toivon uutta takaumaa.
Heti kun palasin Mesmeriin, muistoni palasivat.
Olen kotona!
En ollutkaan ihminen, joka sattumoisin vain eksyi Mesmeriin.
Minä synnyin Mesmeriin.
Katsokaas, olen oikeasti glyyfi!
Joo ei! Et voi olla glyyfi.
Tunnen glyyfit, ja sinä et ole glyyfi.
En juuri nyt. Voimani otettiin pois.
Sain uuden elämän ihmisenä ja uuden nimen, Dru Charles,
kiitos glyyfineuvoston!
Teit varmaan jotain tosi pahaa, kun he päättivät niin.
En. He ovat ilkeitä.
Ai, ja tosiaan yritin varastaa jalokivet silloin.
Olin kuullut kolmen valtakunnan vaasista, jalokivistä -
ja Safiiri-Fairycornista, ja minä halusin sen vallan.
Melkein jo sain Ilmajalokiven,
mutta silloin Victoria, se yksisarvistyttö,
joka näki valheideni läpi, huomasi sen.
Ennen kuin ehdin väliin, hän kertoi siskoilleen ja neuvostolle ja…
No, suunnitelmani menivät myttyyn.
Mutta heti kun palasin Mesmeriin,
saatoin jatkaa suunnitelmaani juuri siitä, mihin jäin.
- Ensin vein Ilmajalokiven. - Siis se olit sinä!
Ja tällä kertaa varmistin, ettei Victoria tulisi tielleni.
Muutin unikukan avulla hänet pikkupatsaaksi -
ja suljin kirjaan, jotta hän pysyisi tallessa.
Löysimme kirjan talostasi Malibussa. Miten se sinne joutui ilman taikaa?
Jaa, enkö kertonut, että loin suhteita bunnycorneihin?
Niistä on paljon apua portaalien avaamisessa.
Jos kohteesi on Mesmer, miksi kaikki tämä?
- Miksi tahdoit olla menestyskirjailija? - Daa!
Halusin päästä telkkariin, tietysti.
Ja nyt hauskuus vasta alkaa.
Toivon…
Mitä sinä meinaat? Ei ole vielä haliaika.
Ken, ota se!
- Sain sen! - Ei säädintä, vaan vaasi!
Törkeää.
Nyt en edes viitsi kertoa kaikkea.
Toivon nämä tunkeilijat -
eturivin paikoille katselemaan seuraavaa toivettani.
Saffy, mitä olemme tehneet?
- Missä olemme? - Mesmerissä. Täällä on kaikki kunnossa.
Miksi Dru Charles on taivaalla?
Outoa? Voin selittää.
Edellinen neuvosto karkotti minut Maahan ja otti pois taikavoimani.
Nyt tahdon kaikkien Mesmerissä tietävän, miltä se tuntuu.
Se sattuu.
Toivon, että kaikki Mesmerin taika häviää!
Mitä tapahtuu?
- Neuvoston johtaja. Etkö voi tehdä jotain? - Minä yritän.
Mutta taikani ei toimi.
Kaikki poissa! Kaikki Mesmerin taika on poissa!
Olen pahoillani.
Jos en olisi kutsunut Druta Mesmeriin, mitään tällaista ei olisi sattunut.
Älä aloita. Teit sen vain ystävällisyyttäsi.
Ystävällisyys saa aina palkkansa.
- Theo! Mio! - Veli!
Löysin nämä kaksi metsästä.
Taisi Safiiri-Fairycorn sittenkin tietää, mitä teki.
Kaikenlaista sitä sattuukin.
Dru vei meiltä taian, mutta katso, millaista taikaa sinä loit.
Kiitos. En olisi löytänyt veljiäni ilman sinua.
Dru? Dru Charles? Minähän lähetin hänet Malibuun.
Hei. Sinäkö karkotit Drun?
Niin, kun olin glyyfineuvoston johtaja. Hyvin kauan sitten.
Hän yritti viedä jalokivet. Se ei sovi.
- On siis syysi, että hän oli Maassa. - Niin varmaan, jos sen noin sanoo.
On aivan turhaa syytellä ketään.
Meidän pitää nyt tehdä yhteistyötä ja pysäyttää hänet.
- Niin sitä pitää. - Teet kuten itse neuvoit.
Mutta miten pysäyttää Dru ilman taikaa?
Ihmisystäväni näyttivät, että ongelmat voi ratkaista ilman taikaa.
- Pitää vain keksiä, miten päästä Malibuun. - Minä tiedän.
Tosiaan! Voimme käyttää Pacificaa.
Ilman merenneitona voin muuntaa teidät, mutta minulla on vain kaksi kättä…
En anna bestikseni mennä yksin.
Siinä, Drun säädin. Ehkä siitä on hyötyä.
Sinusta on aina apua. Ystävyys on tosiaan parasta taikaa.
- Tästä pääsette Malibuun. - Eli Pacifican taikaa on vielä.
Äkkiä ennen kuin Dru keksii tämän.
Teitte minusta ihmisen, vai?
No, kokekoot itse, millaista on elää ilman taikaa.
Miksei tämä ole edes puolillaan?
Koska maailmassa on taikaa muuallakin kuin Mesmerissä, höpsö!
Alo! Älä kerro.
Pacifica. Tosiaan!
Jätä merenneidot rauhaan! He ovat viattomia.
Tiedän kyllä,
mutta miksi pitää taikavaasia, joka ei ole edes puolillaan?
Toivon kaiken Pacifican taian!
- Kiitos, Charlie. - Eipä kestä.
Voi ei. Tuolla!
- Dru hoksasi sen. - Kerro muillekin.
- Miten meille käy, jos taika katoaa? - Ei jäädä katsomaan, miten siinä käy. Ui!
- Selvisimme. - Nyt pysäytetään Dru.
Ja niin, vain yksi jäi.
Et saa ottaa myös Maan taikaa.
Minun täytyy. Ehdottomasti.
Mitä järkeä on kokoelmassa, jos siitä puuttuu jotain?
Etkö ymmärrä? Aina kun viet jostain maailmasta taian,
tuhoat sen maailman.
Niin no, se on kurjaa heille.
- Odotammeko Teresaa? - Ei ehdi. Pitää päästä sisään.
Varovasti. Täällä on taatusti turvajärjestelmiä.
Joo, arvasit oikein.
- Miten pääsemme läpi? - Ken pääsi läpi.
Väärä nappi.
No nyt!
- Minä toivon… - Seis!
Riittää jo tuo sekaantuminen. Bunnycornit!
Estäkää heitä, kunnes saan työni loppuun.
Älä luulekaan!
- Teresa! - No niin, Sweetyfur. Sinun vuorosi.
Karkkeja. Epäreilua!
Totta kai minulla on niitä lisää. Enkä pakota teitä tekemään pahaa.
Mitä? Ei!
Eikö lojaalisuus ole enää mitään?
Selvä. Toivon teidät kaikki häkkeihin.
Nyt kun tämä on hoidettu, toivon kaiken taian Maan päältä!
Dru, oletko ihan varma? Et kuitenkaan saa, mitä halusit.
- Mitä? - Taikaansa takaisin.
Aivan. Vaasi on taikaa, sinä et. Sitähän sinä koko ajan havittelit.
Miksi en sitä huomannut?
Vielä yksi toive.
Valitse hyvin. Se on viimeinen, minkä saat.
Toivon oman taikani takaisin,
enkä vain omaani, vaan kaiken taian vaasista!
Jes! Sen voi tuntea.
Minulla on taas taikaa.
- Eikä mikään voi enää estää! - Niin, paitsi tuo.
- Mitä? Mitä tapahtuu? - Karma.
Ei. Ei voi olla.
Voitto kotiin!
Taikani! Minne se meni?
Ahneutesi vei voimasi ja tuhosi vaasin.
Juonesi… Miten se sanotaan?
- Meni pieleen. - Niin, juuri niin.
Ja nyt olen vapaa. Minua ei enää voi hallita.
No, aika omahyväistä, kun tietää, että menetit juuri taikasi.
Taikaa löytyy kyllä aina, jos tietää, mistä etsii.
Piilotin pienen osan taikaani Alon kaulakorun jalokiveen.
Et luottanut minuun!
Luotin, mutta tiesin myös, että toisinaan sattuu odottamattomia.
Se oli niin kuin varasuunnitelma.
Ihanaa!
Se onnistui!
Katsos mokomaa!
Mesmer pelastui!
Kaikki taika pelastui. Kaikkialla.
No niin, sattuuhan sitä.
Olen pahoillani kaikesta. Onko kaikki hyvin?
En voi millään hyväksyä tuollaista itsekkyyttä.
Ei hätää, sillä menet paikkaan,
jossa on paljon aikaa miettiä ja ottaa opiksi virheistäsi.
Hei, älä! Se oli vitsi.
Kiitos, neiti Safiiri-Fairycorn.
Kiitos sinulle ja ystävillesi,
sillä teidän uskonne taikaan pelasti sen.
No, mitä te nyt aiotte?
- Olen aina halunnut nähdä Belgian. - Hyvä vohveli on käynnin arvoinen.
- Mennäänkö? - Hei hei!
- Jaahas. Takaisin kouluun? - Totta vie. Meillähän on se näytelmä.
Yksi kysymys. Miten Drun kävi?
Mitä? Ei!
Mitä? Uusi kämppis!
Selvä, mutta et koske tavaroihini.
Sanoin: et koske!
Tekstitys: Päivi Kangas