I dag på "Innsiden av de eventyrliges liv":
Dru Charles har tatt verden med storm over natta. Bokstavelig talt.
I går hadde ingen hørt om henne, men boka hennes,
"Det hemmelige livet i Mesmer", topper bestselgerlistene.
Hun er den rikeste og mest fremgangsrike forfatter noensinne.
Vi tok en prat med Dru på godset hennes. Og for et hjem det er!
Det er det samme huset, med noen få, mindre oppgraderinger.
- Fortell oss, hva blir det neste? - Jeg vet ikke.
Jeg har tenkt litt på... hevn.
- Burde vi bekymre oss for det? - Å ja.
For et nydelig sted Her er ingenting en umulighet
Finn et mål, del en drøm En verden av magi er utrolig skjønn
Vi kan bli det vi vil med en klype magi
Kan gjøre alt, min venn For vi har oppskriften
Vi kan bli det vi vil med en klype magi
Vi må ta oss av Dru, men jeg tenker på hvor nært jeg er å finne brødrene mine.
Fortell igjen.
Vi var på den andre siden av portalen da forbannelsen ble opphevet.
- Brødrene dine dro gjennom før oss. - Vi kom på museet, men ikke de.
- Vi vet ikke hvor de endte. - Det gjør jeg!
Peggy? Hva gjør du her?
Titan sendte meg for å hente Leo. Han har nytt om brødrene dine.
Er det sant? Kom igjen. Vi drar! Jeg kommer tilbake så fort jeg kan.
Jeg tror det er på tide at vi avlegger Dru Charles et besøk.
Er det ikke gøy? Her borte?
Eller her? Det er vanskelig å bestemme med så mange muligheter.
Du har fått ønsket ditt. Slipp oss fri!
Slik er det med ønsker. Har du først startet, er det umulig å stoppe.
Unnskyld, kjære Safir. Alt er min skyld. Hadde jeg bare gjemt stenene bedre…
Ikke skyld på deg selv. Du gjorde så godt du kunne.
Men det var ikke godt nok, og nå føler jeg meg elendig!
Du ødelegger stemningen. Du må slappe litt av.
Alo er en sann og lojal venn.
Hvem er du, som lurer en så kjær skapning til å miste stenene?
Det er et veldig godt spørsmål. Jeg ønsker et episk tilbakeblikk!
Det første jeg husker er at jeg våknet opp fra veldig dyp søvn.
Hodet mitt! Hvor er jeg?
Jeg var hjemme. Eller det jeg trodde var hjemme.
Alt virket så ordinært.
Så begynte jeg å huske hvor jeg hadde vært. Et magisk sted!
Det var alt jeg kunne tenke på, så jeg skrev ned alt.
Alt jeg kunne huske om å være der.
Jeg skrev i årevis. Jeg skrev…
…og skrev.
Men da boka kom ut… sa de at det var en tåpelig fabel.
Boken min var en fiasko. Alle lo av meg!
Men det er ingen som ler nå! Jeg har en robotbutler!
Du vant. Du fikk det du ønsket deg. Hvorfor slipper du oss ikke fri?
Fordi det er en tvist!
Jeg hater tvister.
Så slitsomt!
- Hvorfor så mange trappetrinn? - For treningens skyld?
Sikkert for sikkerheten. Hun vil ikke at folk skal stikke innom.
Å jo da! Og hva skyldes dette hyggelige besøket?
- Vi vil se til vennene våre. - Og passe på at du ikke ønsker onde ting.
Onde? Ting har aldri vært bedre, for meg i hvert fall.
Kom inn, så snakker vi om det. Robotbutleren viser vei.
- Hvem visste at forfattere tjente så bra! - Ikke jeg.
Men jeg ante ikke hva en jobb var for en uke siden.
Alo! Frøken Fairycorn! Går det bra?
- Jeg tror du vet svaret på det. - Hun har deg i et magisikkert bur.
Hvordan kan et menneske vite om sånt?
Dru Charles vet mye mer enn folk har hatt tiltro til.
- Kul fjernkontroll. Hva gjør den? - En masse. Så ikke rør.
- Fint sted, ja? - Det har jo en slags stil.
Ja, det stinker av suksess og makt! Og alt sammen er på grunn av deg.
- Meg? - Å ja.
- Skal jeg fortelle hvorfor? - Er dette nok en langtekkelig historie?
Hysj! Jeg er verdens største forfatter. Du er heldig som får høre gratis.
Jeg burde fakturert dere, men jeg gleder meg sånn til å si det.
Husker du da du beseiret Will og ba rådet om en tjeneste?
Jeg spurte om du kunne være i Mesmer en stund.
- Du virket glad for det. - Dette er helt fantastisk!
Ja. Det var jeg. Det er jeg.
For det viser seg at Mesmer faktisk er hjemmet mitt.
Og alltid har vært det.
Det er umulig!
Ingenting er umulig i en verden full av magi.
Jeg har aldri vært menneske.
Og takket være Barbie husker jeg alt!
Spesielt den delen der jeg gleder meg til knuse Mesmer!
Rådsleder! Sett Titan eller brødrene mine?
- Titan har nyheter om dem. - Kentaurer i Mesmer?
Du vet at det er umulig.
Vi har ikke sett dem, Leo, men jeg føler at noe er galt.
Gjett om! Safir Fairycorn er kalt frem!
Ja, det er det. Ikke bra.
Hva er det egentlig du husker, takket være meg?
Jeg skal vise deg.
- Safir? - Mira, det er det jeg kaller henne!
Saksøk meg! Jeg ønsker et nytt tilbakeblikk!
Idet jeg var tilbake i Mesmer dukket minnene opp.
Jeg er hjemme.
Jeg var aldri et menneske som tilfeldigvis havnet i Mesmer.
Jeg ble født i Mesmer.
Jeg er faktisk en glyff.
Jeg nekter. Du kan ikke være en glyff. Jeg kjenner glyffer, og du er ikke en.
Nei, ikke nå, for kraften ble tatt fra meg.
Jeg ble forvandlet til menneske og gitt et nytt liv som Dru Charles.
- Du må ha gjort noe skrekkelig galt. - Nei. De er bare slemme.
Og så prøvde jeg å stjele edelstenene den gangen også.
Jeg hørte om Vasen av de tre riker, edelstenene
og Safir Fairycorn, og jeg ville ha den makten!
Det var like før jeg fikk luftstenen, men så kom enhjørningjenta
som kan se gjennom løgn, og avslørte meg!
Hun rakk å sladre til søstrene
og rådet og… Ja, de ødela planene mine.
Men da jeg var tilbake, kunne jeg bare fortsette på planen.
- Først stjal jeg luftstenen. - Så det var deg!
Og nå sørget jeg for at Victoria ikke ødela for meg.
Jeg brukte en soveblomst til å forvandle henne til statue.
Så la jeg henne i en bok for å være sikker.
Vi fant boka i huset ditt i Malibu. Hvordan havnet den der? Du manglet magi.
Glemte jeg å fortelle at jeg ble venner med noen bunnycorn?
De er veldig gode på å åpne portaler.
Hvis du er sint på Mesmer, hvorfor alt dette? Hvorfor bestselgende forfatter?
Jeg vil jo på tv, så klart!
Det er nå moroa begynner. Jeg ønsker…
- Hva gjør du? Det er ikke kosetid ennå! - Ken! Ta den!
- Har den! - Ikke fjernkontrollen. Vasen!
Frekt.
Nå vil jeg ikke fortelle resten av planen. Jeg ønsker å sende inntrengerne
et sted de har plasser på første rad til mitt neste ønske.
Safir, hva har vi gjort?
- Hvor er vi? - I Mesmer. Ingen tegn til trøbbel her.
Hvorfor er Dru Charles på himmelen?
Forvirret? Jeg skal forklare.
Det forrige glyffrådet forviste meg til jorden og tok kreftene mine.
Nå vil jeg at alle i Mesmer skal føle det samme. Det smerter!
Jeg ønsker at all magi i Mesmer forsvinner!
Hva skjer?
- Rådsleder, kan du ikke gjøre noe? - Jeg prøver.
- Magien min virker ikke! - Alt er borte! All magien er borte!
Jeg er så lei for det.
Hvis jeg ikke hadde invitert Dru, hadde ikke dette skjedd.
- Bare glem det. Du gjorde det av godhet. - Og gode handlinger belønnes alltid.
Theo! Mio!
Bror!
Jeg fant disse to i skogen.
Ser ut som Safir Fairycorn visste hva hun gjorde.
Konsekvenser er en morsom sak.
Og jo, Dru tok all magien, men se på magien dere har skapt.
Takk. Jeg hadde aldri funnet brødrene mine uten deg.
Dru? Dru Charles? Jeg trodde jeg sendte henne til Malibu.
Hva? Forviste du Dru?
Ja, da jeg var rådsleder for mange måner siden,
prøvde hun å stjele stenene. Det er ikke greit.
- Så det er din skyld at hun var på jorden? - Når du sier det sånn, så…
Det er ikke noe poeng i å fordele skyld. Vi må samarbeide og stoppe henne.
- Nå snakker vi. - Og du lytter til egne råd.
Men hvordan stopper vi Dru uten magi?
Menneskevennene mine har lært meg at man ikke trenger magi for å løse noe.
- Vi må finne en vei tilbake til Malibu. - Jeg vet om en.
Så klart. Vi kan reise gjennom Pacifica!
Jeg er lufthavfrue og kan transformere dere. Men jeg har bare to hender.
Jeg lar ikke bestevennen min reise alene.
- Her. Drus fjernkontroll. Kan bli nyttig. - Du støtter meg alltid.
Vennskap er den beste magien.
- Denne tar dere til Malibu. - Så magien i Pacifica er fortsatt her?
Fort, før Dru oppdager det.
Forvandle meg til menneske? Nå skal de føle hvordan det er å mangle magi!
- Hvorfor er denne nesten bare halvfull? - Det fins mer magi i verden, dummen!
Alo! Ikke si det!
Pacifica! Så klart!
La havfruene være i fred. De har ikke gjort deg noe.
Jeg vet det. Men kom igjen. Jeg kan ikke ha en magisk vase som er halvfull.
Jeg ønsker meg all magi i Pacifica!
- Tusen takk, Charlie. - Skulle bare mangle. Å nei! Se!
Dru fant ut av det. Si fra til de andre.
Hva skjer med oss når det er tomt for magi?
Vi venter ikke her for å se. Svøm!
- Vi klarte det. - Nå stopper vi Dru.
- Og så én igjen. - Du kan ikke ta jordens magi også!
Det må jeg. Jeg insisterer. Hva er poenget med en samling som ikke er komplett?
Men skjønner du ikke? Hver gang du tar magi ut av en verden,
ødelegger du den.
Ja, det var dumt for dem.
- Skal vi vente på Teresa? - Rekker ikke. Vi må inn!
Forsiktig. Tipper hun har sikret huset godt.
- Ja. Og du vinner veddemålet. - Hvordan kommer vi forbi?
Ken hjelper til.
Feil knapp.
Kom!
Jeg ønsker meg…
- Stopp! - Stopp!
Nå er det nok forstyrrelser! Bunnycorns!
Hold dem i sjakk mens jeg avslutter dette.
Bare glem det!
- Teresa! - Ok, Sweetyfur. Over til deg.
Fruktdrops? Urettferdig!
Klart jeg har mer fruktdrops! Jeg får dere ikke til å gjøre fæle ting.
Hva? Nei! Finnes ikke begrepet lojalitet lenger?
Greit! Jeg ønsker dere alle var i bur!
Nå som det er tatt hånd om, ønsker jeg meg all magi på jorden.
Er du sikker på dette? Du mangler jo fortsatt det du ville ha.
- Hva? - Hva?
Magien tilbake.
Sant! Vasen er magisk, men ikke du. Og det er vel det du har vært ute etter?
Hvordan kunne jeg overse det? Jeg trenger et ønske til.
Vær aktsom. Det er det siste ønsket du får.
Jeg ønsker å få magien tilbake,
og ikke bare min magi, men all magien i vasen.
Ja! Jeg føler det! Jeg er magisk igjen!
- Og nå kan ingenting stoppe meg. - Bortsett fra det.
Hva er det som skjer?
- Karma. - Nei. Det skjer ikke.
- Seier! - Magien min! Hvor ble den av?
Grådigheten din tok magien og ødela vasen.
- Planen din… Hva sier man? - Slo tilbake.
Ja, det sier man! Og nå er jeg fri og skal aldri bli kontrollert igjen.
Skal si du er kjepphøy til å ha mistet magien din.
Det finnes alltid magi rundt oss, hvis du vet hvor du skal lete.
Jeg har skjult en siste bit av magien i en edelsten i smykket til Alo.
Du stolte ikke på meg!
Jo, men jeg visste også at det kunne dukke opp uforutsette ting.
Vi kan si at det var reserveplanen min.
Fantastisk!
De klarte det!
- Ja, har du sett? - De reddet Mesmer!
De reddet all magi, overalt!
Ok, det skjedde. Unnskyld for alt jeg har gjort. Er jeg tilgitt?
Jeg kan ikke overse en slik egoisme. Men ta det rolig. Dit du skal
får du nok tid til å tenke på hvordan du skal lære av feilene dine.
Nei, vent. Jeg tullet bare!
- Tusen takk, frøken Safir Fairycorn. - Takk til deg og alle vennene dine.
Det var troen deres på magi som reddet oss.
- Men hva skal dere gjøre nå? - Jeg har drømt om å se Belgia.
En god vaffel er vel verdt turen. Skal vi?
- Ha det! - Ha det!
- Ok. Tilbake til skolen? - Ja, vi skal jo sette opp et stykke!
Ett spørsmål. Hva skjedde med Dru?
- Hva? Nei! - Hva? En ny romkamerat?
Greit. Men du får ikke røre noe som er mitt.
Jeg sa: ikke røre!
Tekst: Håvard Hodne