KDE JE WANDA?
Jak se cítím?
Především jsem rozčílená.
Třeba když jde někdo po ulici moc pomalu.
Nebo když si v supermarketu někdo něco vezme
a pak to vrátí na špatný místo.
Rozčilují mě mladí, co pořád visí na mobilu.
Rozčilují mě i staří, protože jsou staří.
A taky piercingy v nose.
Hrnky s vtipnýma sloganama.
TERAPIE ČAJEM
Plešatí chlapi a lidi, co nevědí, co si chtějí dát,
když dorazí k pultu.
Když na mě zírají jako na nemocný dítě, kterýmu mají splnit poslední přání
a který pak řekne, že chce být profesionálním basketbalistou.
Všichni ale vědí, že mu zbývá jen pár týdnů.
Přirozeně s tím dítětem soucítí,
ale taky si říkají: „Opravdu, děťátko? Podívej se na sebe.
Vypadáš jako ptáče.
Těma prstíčkama sotva udržíš hrneček.
Opravdu se chceš stát basketbalistou?
Možná bys měl uvažovat realističtěji, ty hloupej, hloupej andílku!“
80. DEN
Mluvila jste o tom s Dedem?
Dedo se pořád snaží být tak pozitivní.
Vím, že mi tím chce pomoct,
ale někdy zkrátka pozitivní být nechci, chápete?
Nepřehodnotila jste ta antidepresiva?
Cítila byste se po nich lépe.
O to právě jde.
Všichni si myslí, že se chci cítit líp.
Ale moje dcera se pohřešuje!
Proč bych se ohledně toho měla cítit líp?
Jde přece právě o ten strašnej pocit tady v břiše, o to vrtání a bodání.
Tenhle pocit mi pomůže ji najít.
A já ji najdu, i kdybych měla prohledat celej svět.
Najdu ji.
Tak si ještě promyslete to, o čem jsme spolu mluvily.
A uvidíme se zase příští týden.
- Všechno v pořádku? - Ano.
Jen tu obdivuju vašeho...
Jakže se nazývá?
- To je pes. - Jistě, pes.
Pěkný.
- Děkuju. - Renovujete?
Ano, tak něco.
- Tak tedy příští týden. - Jo.
80. DEN
0. DEN
- Gól! Jo! - Jo! Pojď sem!
Otce pohřešovaných dívek jsem vždycky litovala.
Do brány! Paráda.
Ať už dělají cokoli, vždycky působí jaksi pochybně, podezřele.
No tak, přihraj!
Řekl už jsi to Carlottě?
O tom rybářským výletě? Přítel mojí sestry byl u Walchensee.
Ulovil pstruhy. Jsou velký jako stehno, chlape.
Nevím, jestli to půjde. Nemáme teď peněz nazbyt.
- Toni! Paráda! - Sakra. Na to jsem nepomyslel, promiň.
To propuštění byla fakt podpásovka.
Dvacet let a oni tě jen tak vykopnou.
Hej, přihraj!
- Jsi profík. Najdeš si něco novýho. - Tohle je jinej svět.
Starce jako my nikdo nepotřebuje.
Škoda.
Jak to Carlotta vzala?
Celkem dobře.
Tys jí to neřekl, co?
Čekám na vhodnou příležitost!
Dneska večer jí to povím!
VOLÁ CARLOTTA
Ale ne, do prdele. Musím jít.
Tu máš. Musím jít.
Hej, Dedo!
Hej! Jseš Andy Möller, nebo co? Tohle není synchronizovaný plavání.
Nemůžou za to.
Všichni máme nějakou představu o tom, jak by měla vypadat truchlící matka.
Máme ji vrytou hluboko ve svým vědomí.
Ale otcové?
Ti vždycky vypadají, jako by měli nějaký temný, špinavý tajemství.
- Pravda je... - Sakra.
- ...že ho nejspíš mají. - Bože.
Ale nemáme všichni nějaký tajemství, co nikdo nesmí zjistit?
Do prdele.
Ale ne.
Ahoj miláčku. Promiň.
Za pár minut dorazím.
Uvízl jsem za traktorem.
Hned přijedu, slibuju.
Ne, nepil jsem!
Přece bych nepil, když budu řídit.
Jo, vím, co si o tom myslíš.
Možná jednoho radlera.
Carlotto, haló?
Ach jo.
Do prdele.
Ale ne.
Ne.
Dedo, co to s tebou je, ty debile?
Jsem takovej blbec.
Ach jo, Carlotta mě zabije.
Zásadní otázka je, jaký tajemství otcové vlastně skrývají?
OMLOUVÁM SE!
0. DEN
80. DEN
O nelegálním obchodování se zvířaty jsem poprvé slyšela,
když jsem viděla video luskouna, jak chodí po zadních
jako roztomilý stařík, co ztratil klíče.
Luskouni jsou nejčastěji nelegálně prodávaní savci na světě
a hrozí jim vyhynutí.
Panebože, ne!
Jak mohou být ta miloučká stvoření na pokraji vyhynutí,
když jsem se o nich sotva dozvěděla?
Tehdy jsem si uvědomila, že je moje zodpovědnost,
abych lidem předala dál to, co jsem se právě dozvěděla.
Lenka Němcová?
Majitelka žlutýho Brouka.
„Investigativní influencerka?“
Co to kčertu je?
Nejspíš to, co my, ale má víc lajků.
To je Wanda Klattová.
- Určitě? - Jo.
Může to být jen náhoda.
A kdyby to byla náhoda? Jestli byla na stejným místě,
možná viděla něco, co nám pomůže.
Musíme tu ženu najít.
Kontaktuju kolegy v České republice.
Jak jí můžu napsat zprávu?
Jo, pardon. Automat je rozbitý a v kantýně došlo normální mléko.
Je to mléko z hrachu.
Jak se dojí hrách?
Něco nového k těm dodávkám?
No ano.
Prošel jsem půlku.
Půlku?
Ano, v Sundersheimu jezdí černou dodávkou překvapivě hodně lidí.
Tak si zbytek rozdělíme.
Do práce.
WANDO CHYBÍŠ NÁM
Takže, zvládli jsme devět domů a zbývá nám šest kamer.
Když napíchneme i zbývajících 53 domů, potřebujeme ještě 47 kamer,
ale do některých jich asi dáme víc,
takže to zaokrouhlím
na 60 kusů.
Pak započítám taky hypotéku, účty a obvyklý výdaje
a přičtu, nebo spíš odečtu, svůj plat, který příští měsíce nedostaneme...
A dělá to 62 477 eur a 66 centů.
Můžeme použít ty peníze z dědictví po tátovi.
Stejně se jen válejí na účtu.
Aha, jasně.
Neměly ty peníze být na vzdělání pro děti?
Na co šetřit na Wandino vzdělání, když už žádnou Wandu nemáme?
Dedo?
Chtěl by to tak.
A až s tím skončíme,
může Ole ty kamery zase prodat a část těch peněz se nám vrátí.
Jen než ji najdeme. Jedno jak.
To jsme si slíbili.
- Jo. - Jo?
Dobře. Skvěle.
Povím Olemu, ať objedná další kamery.
A ještě jedna věc.
Vím, že by to byla malá změna plánu,
ale jako další bychom měli proklepnout Rothovy.
- Rothovy? - Jo.
Tvoji terapeutku s manželem? Ti působí celkem nudně.
Dedo. Dneska ráno se chovala strašně divně.
U nich ve sklepě něco nehraje.
- Dobře, když myslíš. - Jo? Prima, už jsem jí zavolala a řekla,
že dneska odpoledne nutně potřebujeme sezení pro páry.
Pro páry? Jakože párovou terapii?
To je záminka, abychom jí tam dali štěnici.
- Jasně. - Schůzku máme v 15:00.
Dedo?
- V pohodě? - Jo.
Jsi jaksi mimo.
Ne. Jo, jen jsem si na něco vzpomněl.
Karl chtěl, abych mu pomohl s jednou věcí.
Jo.
Takže ve tři u Rothových?
- Jo. - Jo.
- Tak ve tři. - Jo.
- Dobrý den. - Ano?
Hledám majitele černé dodávky.
Značky Mercedes?
Můj vnuk má dodávku.
Výborně, je černá?
Ne, červená.
Dobře. A měl váš vnuk někdy černou?
To nevím, ale má rád velká auta.
Mrzí mě to, ale moje paměť není, co bývala.
Je váš vnuk doma?
Ne. Můžu mu něco vyřídit?
Ať mi prosím zavolá.
Dobře. Budu se to snažit nezapomenout.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Vrchní inspektorka.
Dedo.
Ahoj.
Pojď dál.
Tak copak, švagře? Čím jsem si tu návštěvu zasloužil? Prosím.
Díky. No, jen jsem byl náhodou poblíž, tak jsem si říkal...
Koukal jsem, že tam ještě máš tu dodávku po otci.
Bože, no jo, musím se jí zbavit. Nemám to srdce odvézt ji do šrotu, víš?
Přitom mi kazí můj metrosexuální podnikatelskej styl.
No jasně.
Nepřišel jsi ale mluvit o starých autech.
Neviděli jsme se od doby, cos na mě poslal policajty.
No jo, víš, co se tohohle tématu týká...
Jakýho tématu? Žes jim řekl, že jsem hlavní podezřelej?
To jsem říkat neměl.
- Rüdigere, já tě nepovažuju za... - Ukázkovýho sexuálního delikventa?
Jo, přesně tak.
Byl jsem úplně mimo, Rüdigere, a chápu, že se zlobíš.
Mrzí mě to.
No, jsi chlap, žes mi to přišel říct.
- Z očí do očí. - Jo.
Sice ti to trvalo několik měsíců, ale já tvoji omluvu přijímám.
Dobře.
No, přiznejme si, že jseš osobitej chlapík.
Proč jako?
No, ten culík a kožená vesta a tohle tady.
- Jen se rozhlídni okolo. - To je umění, Dedo.
Pořád mluvíš jen o ženských, ale s žádnou jsem tě neviděl.
- Tak si říkám pročpak. - Dedo.
Jo, každopádně máš pravdu.
Opravdu mě to ze srdce mrzí.
Děkuju. To pro mě znamená fakt hodně.
Opravdu.
Pojď, obejmeme se na usmířenou.
- Pojď. - Tak jo.
Jo. Tak dobře. Skvělý.
Dobře.
Ještě jedna věc.
Potřebuju peníze.
Věděli jste, že na temným webu koupíte tygra za 25 000 eur?
Je levnější než ojetej Mercedes SLK.
Co chce v Sundersheimu?
Pašování zvířat?
- Třicet tisíc? - Rüdigere, mám potíže. Opravdu velký.
Je zřejmý, že jsi poslední, za kým bych šel.
Pluju po moři sraček v papírový loďce
s rozbitým pádlem a ve vestě s jedovatý...
Jasný, chápu, Dedo.
Už ten příval metafor zastav.
Splatím ti to. S úrokama, slibuju.
Co Carlottino dědictví? Nemůžeš použít to?
Podělal jsem to.
Přišel jsem o práci, tak jsem ho vybral.
Já myslel, že rychle najdu něco novýho, odpracuju pár přesčasů a vrátím to, ale...
- Bože, Dedo. - Jsi moje poslední naděje.
I kdybych ti chtěl pomoct, teď to nejde, já hotovost nemám.
Hodně jsem nakupoval.
Co sis koupil?
VÍTEJTE BLACK SOUK
Do toho ti nic není.
Musíš si se ségrou promluvit. Bože, až zjistí, žes jí lhal... Bože.
Jo, já vím, Rüdigere, opustí mě.
Možná můžu tak 10 až 15 000 sehnat.
Díky, to by mi fakt pomohlo.
Děkuju.
Ale slib mi, že si promluvíš s Carlottou.
Při nejbližší příležitosti.
Jo.
Jasně.
Dedo, chcete svojí ženě něco povědět?
Ne, momentálně mě nic nenapadá.
Carlotto, proč pro vás bylo tohle sezení tak důležité?
No, poslední dobou je to náročný.
Pro nás oba.
Občas se možná cítím...
opomíjená.
Častokrát je to...
jako bych na ramenou nesla celý svět.
Jak to myslíte?
Vím, že mám potíže s ovládáním vzteku
a to je pro Oleho a Deda náročný.
Jo, tak to je...
Jako by se to ve mně vznítilo.
Je to oheň, který všechno pohání, a já se bojím, že kdyby vyhasl, tak...
Kdo by nás pak poháněl?
Ano, co si o tom myslíte vy?
No jo...
Já jsem měl vloni brániční kýlu,
která mi způsobila silný pálení žáhy.
Zní to podobně.
Ale od doby, co nepiju mléko, je to lepší.
Jak dobře byste řekli, že funguje vaše komunikace?
- Hrozně. - Výborně.
Sedm z deseti, řekl bych.
Samozřejmě by se to ještě dalo zlepšit.
Dedo, spíte s manželkou?
Myslíte, jestli...
To je vážně míněná otázka?
Já myslel, že tu jde jenom o...
o pocity a tak.
Fyzická intimita je pro manželství zásadní.
Buduje důvěru a někdy pomocí ní můžete vyjádřit pocity,
které slovy vůbec vyjádřit nejde.
Spíte spolu tedy pravidelně?
Vy tady topíte? Je tu jaksi...
Možná byste si pak připadali víc jako nezávislé osoby,
a ne jen jako rodiče Wandy.
Dnes to asi na svetr není.
Je důležité vyvíjet vůči sobě navzájem snahu.
Pro vztah.
Jo.
- Ano? - Můžu si odskočit?
Ano, jistě.
Na chodbě. Ukážu vám to.
Jo.
- Ty tady. Já na chodbě. - Dobře.
- Poslední dveře napravo. - Jo, děkuju.
Nedala byste mi vodu?
- Jistě. - Děkuju.
Honem.
To jsou opravdu krásná zvířata.
Jakže se nazývají?
- Je to pes. - Jistě.
Tak to šlo celkem dobře.
Máme hotovej další.
Mimochodem, skvělá improvizace.
Jak jsi ji rozptýlila těma pocitama. Na jedničku.
Nastoupíš, nebo...
Půjdu domů pěšky.
Je pěkně. Provětrám se.
Všechno v pohodě, nebo...
- Uvidíme se doma, jo? - Dobře.
POHŘEŠOVANÁ! WANDA KLATTOVÁ
- Čau. - Ahoj.
- Hele. - Jak je?
Potřebuju na ten náš projekt objednat ještě něco.
Můžu pak přijít?
Vy spolu děláte na projektu? Pěkný.
Zmlkni, Kevine.
Ole mi pomáhá s referátem. Je děsně chytrej.
To věřím.
Ty jsi mladší brácha Wandy Klattové, co?
Moc mě to mrzí. Musí to být děs.
Jo, hrůza. Ale tvoje ségra byla sexy.
- Ježíši, Kevine. - Kámo.
- Co? Byla. - Jo.
Tohle neříkej.
- Už musím jít. - Čau.
Divňous.
- Sčuchl ses s Olem Klattem? - Kámo, přišel o ségru.
Odkud ho vůbec znáš?
Častokrát je to, jako bych na ramenou nesla celý svět.
Bože, až zjistí, žes jí lhal... Bože.
Dedo, chcete svojí ženě něco povědět?
Podělal jsem to.
Jen než ji najdeme. Jedno jak.
To jsme si slíbili.
- Opustí mě. - Dedo, ber to vážně.
Slib mi, že si promluvíš s Carlottou.
Jedno jak.
VÝKUP JAKÝCHKOLI VOZŮ! HOTOVOST NA RUKU
Rüdigere?
Za Kevina se omlouvám.
Je to poseroutka, ale vtipnej.
V pohodě.
Takže, kolik jich mám objednat?
Dvacet? Kolik míst chce napíchnout?
Kdo ví?
Bude to drahý, to víš, ne?
- Dostanu zase provizi? - Jasně.
Dvanáct tisíc eur.
Tvoje máma je fakt hustá.
- Šílený. - Jo.
MNOŽSTVÍ 20
Tak, objednáno.
Prosím, drahá.
Díky, drahý.
A spíte vy se svým manželem, drahá?
Agamemnonův syn na O.
Odysseus.
Ne. Na pět.
Prosím, nechoď, Anito. Zůstaň.
Promiň, Haralde, ale mezi náma je konec.
Anito.
Carlotto?
- To neříkej. - Carlotto!
- Peníze nepotřebujeme. - Tady jsi. Něco zajímavýho?
Zlato, myslel jsi, že jsem s tebou byla
- pro tvoji oslňující osobnost? - Půjde do domova.
- Promiň. - Kdo?
- Čau. - Paní Hesselová. Ta pravá.
Ta falešná ho teď opouští.
Anito.
Tomu se říká karma, pane Hessele.
Anito!
- Chceš vidět něco vzrušujícího? - Anito!
Pojď nahoru. Něco ti ukážu.
Stará dodávka tvýho táty.
Jo, to vím, ale co tu dělá?
Náhodou jsem projížděl kolem Rüdigera, ta dodávka tam jen tak stála a já si řekl...
Byls za mým bráchou?
Jo, jen na chvilku, víš...
Mluvil jsi s ním?
Jo.
Dobře.
Takže jste se usmířili?
Jo.
Říkalas, že potřebujeme zástěrku, aby nás lidi vpustili.
Tak to je ona.
Klatt a syn.
Jsme malá rodinná firma, elektrikáři.
Jezdíme dům od domu a kontrolujeme lidem detektory kouře.
Zdarma. Na náklady města.
Jezdí vůbec ještě?
Jo, bezvadně. Jen potřebuje umýt.
V pohodě. To opravím.
Tak dobře. Vlastně to vůbec není špatnej nápad.
Však říkám.
Dedo. Kde je naše auto?
To jsem prodal.
- Co? - Carlotto, dvě auta nepotřebujeme.
Jo a než na to zapomenu...
Tohle je na příští týden
a další peníze na štěnice vyberu z účtu potom.
Carlotto, bude to super.
Ole nám sežene kamery, oblečeme si uniformy,
budeme chodit po domech a říkat...
Dobrý den. Elektropráce Klatt.
- Posílají nás... - Městské služby.
Víte, že v Německu ročně...
- Zahyne přes 400 osob... - ...při požáru?
Až 95 % z nich na otravu kouřem.
Vybitá baterie může znamenat vaši smrt.
KONTEJNER NA POUŽITÉ ODĚVY
ZVUKY ZE SKLEPA!
POLICIE TÁPE VE TMĚ
UŽ OD NUPPELWOCKENOVY NOCI
- Co? - Musím jít.
To snad ne! Proč už zase?
Zlato, do práce.
Byls pryč celej den, Lukasi.
To je Lukas Novak.
Hraje v SK Sundersheim.
Cloumají s tebou hormony.
Hej.
No tak, Lukasi!
Starám se o tebe, ne?
Platím za jídlo, postýlku i ten debilní moderní kočárek!
Co ještě chceš?
Třeba občas vidět svýho přítele?
Nebo podporu.
Tak si zavolej mámě. Já už toho mám po krk!
- To je ale hajzl. - Jo.
A to z něj dělá dobrýho středního obránce.
K budoucímu otci se to ale naprosto nehodí.
Jak se má starej Hessel?
Anito.
Ruce vzhůru, nebo střelím.
Propána, Dedo.
Neubližujte mi, prosím.
Do hajzlu.
- Bože, co se to tam děje? - A když vám to dám?
- Necháte mě žít? - Nic neslibuju! Šup!
Vidíš? Já říkala, že se v tom sklepě něco děje.
Zavoláme policii?
Nemůžeme jim pořád dávat anonymní tipy, bude to podezřelý.
Co budeme dělat? Má zbraň.
Musíme se podívat do toho sklepa.
Mám nápad.
Tak.
Dedo? Jak to tam jde?
Dobře. Už to bude. Za chvilku.
Jen to tady prostrčím a pak... Tak.
- Vidíš mě? - Jo, zastřihni si chlupy v nose.
Jo, vtipný.
Víš, která zahrada je jejich?
Ne, ale bude to tam na té straně.
Vyzkouším to.
Jdu na to.
Nahoru! To je špatná zahrada.
Timmy, pojď domů, večeře!
Nahoru!
Carlotto, co se tam děje?
Já nevím. Asi je tam pes.
Pes? A co mám teď sakra dělat?
Já nevím!
Sedni.
Ty jo.
Neuvěřitelný, že to zabralo.
To teda jo.
Hodnej. Pusť to.
- Zabralo to. Vytáhni ji. - Dobře.
Bože.
Zasekla se. Tak jo, navíjím.
Honem.
- Můžeš couvnout? - Jasně.
Promiň.
Nic se nestalo.
Tak dobře.
Jo, to je ono, vidím okno do sklepa.
Ale musíš trochu blíž.
Asi pět metrů dopředu a trošku doleva.
- Na druhou stranu. Doleva, co je vlevo. - Blíž to nejde. Musím nahodit znovu.
Půjde to?
Carlotto, já umím nahazovat fakt dobře. Víš, co jsem s Karlem dělal loni.
Jo, vzpomínám si.
Pět metrů?
Pět až sedm metrů, myslím.
- A na desátou hodinu. - Cože?
Deset. Jako na hodinách.
Dvanáct je rovně a to sklepní okno je na desítce.
Neříkalas doleva?
Tohle nepůjde.
To je hrůza, prostě nahodím.
Ty jo!
- Dedo. To bylo skvělý! - Jo. Díky.
Jen ještě půl metru.
Bože!
Propána, něco se tam děje.
Slyšela jsem paní Rothovou. Zní vyděšeně.
Zkusím to znovu.
No tak.
Leť, andílku, leť.
Tak jo.
Jo!
Zvládls to.
Teď dolů. Spusť to dolů.
Dolů.
- Teď se svleč! - Ne! Tak dobře.
Tvůj muž tě nezachrání.
Teď si s tebou užiju!
- Otoč se! - Jo.
Carlotto, vidíš tam něco? Co se tam děje?
- Bože. - Jo!
Je to planej poplach.
Můžeš to vytáhnout...
- Pokračuj. - ...zpátky.
- Zlobivko. - Cože?
- Co to má znamenat? - Už to krucinál vyndej!
- Takže oni tam oba... - Už se o tom nebavme.
GD 2 C U PŘEDTÍM THX ZA POMOC
TVOJE MÁMA SE DOZVÍ O KAŽDÝM TÁTOVĚ PRDU
GD 2 C U – POTŘEBUJEME TVÝHO SNIPERA
SORÁČ! NEMĚL JSEM ČAS
CO TAKHLE...
JDU NA TO.
A do prdele.
To není dobrý.
Pardon, kluci.
No tak.
ODCHÁZÍM POPLACH!
Ole už dorazí.
- Jak zdůvodníme, že jsme tu? - Uvidíme.
Haló?
Promiňte, že obtěžujeme.
Hrozně to bolí!
Jen klid! Jdeme dovnitř.
Ale jak se tam dostaneme?
Já to zařídím.
To fakt? Než tím otevřeš, bude to dítě chodit do školy.
Nebojte se! Jsme tady!
Pohni.
Máme to pod kontrolou. Já pracuju v nemocnici!
Děláš v administrativě.
Už se narodí!
Bude to chvilka.
Dělej, Dedo.
Musím se soustředit.
No tak. Je potřeba cítit, jak to zapadá. S citem a jemně.
Nepůjde to.
Jemně. No tak, otevři se.
V koupelně bylo otevřený okno. Pojďte.
Skoro už to bylo.
Paní Beetzová, pomůžeme vám.
Horkou vodu. Dedo, ručníky.
Strašně to bolí!
Paní Beetzová, lehněte si. Sem.
Ať to máte pohodlný.
Už to bude?
Už brzo.
- Ručník! - Dedo, drž ji za ruku.
Jo.
UŽ JSI TO SÉGŘE ŘEKL?
Zavři oči a mysli na svoje největší tajemství.
Na to, co nemůžeš nikdy nikomu říct.
Na to, o kterým víš, že kdyby to lidi zjistili,
tvůj život by se změnil.
Napořád.
- Možná je to smutný tajemství. - Anito!
Nebo sprostý tajemství.
Nebo temný tajemství.
Dobrý den.
Díky za dotaz na českou pohraniční policii.
Na základě záznamů vás bohužel musíme informovat,
že paní Němcová nedávno zemřela při dopravní nehodě.
Přemýšlej o svým tajemství a polož si otázku.
Kam až bys zašel, aby ho nikdo neodhalil?
AUTOR PŘEDLOHY
Překlad titulků: Veronika Ageiwa