КУДИ ЗНИКЛА ВАНДА?
Як я почуваюся?
Переважно серджуся.
Серджуся на перехожих, які так повільно рухаються.
Серджуся в супермаркеті, коли хтось бере предмет
і вертає його не на те місце.
Серджуся на молодь, яка постійно в телефоні.
Серджуся на старих, тому що ті старі.
Серджуся, як бачу пірсинг у носі.
І чашки зі смішними написами.
ЧАЙ НА ТЕРАПІЮ
Серджуся на лисих, на людей, які не знають, що замовити,
підійшовши до прилавка.
І на людей, які дивляться на мене, як на смертельно хворе дитя,
яке сказало, що, коли виросте, хоче стати професійним баскетболістом.
Хоч йому й лишилося жити кілька тижнів.
Природно, ти собі думаєш:
«Серйозно? Дитино, ну що ти.
Ти ж як пташеня.
Глянь на свої крихітні ручки. Ти ж навіть пляшечку не втримаєш.
Ти справді думаєш, що маєш шанс стати баскетболістом?
Пора тобі трохи притримати очікування,
дурне солодке янголятко!»
ДЕНЬ 80
Ви розповідали про це Дедо?
Дедо намагається лишатися позитивним.
Я знаю, що так він пробує помогти,
але часом я не хочу бути позитивною.
Ви розглядаєте прийом антидепресантів?
Від них вам покращає.
Отож-бо й воно.
Усі вважають, що я хочу, щоб мені покращало.
У мене дочка пропала!
З якого дива мені почуватися добре?
Саме жахливе нестримне ріжуче почуття всередині
й допоможе мені її знайти.
А я її знайду, навіть якщо доведеться обшукати кожен сантиметр.
Я її знайду.
Добре. Поміркуйте на цю тему.
До зустрічі через тиждень.
- Усе гаразд? - Так...
Просто роздивлялася вашого...
Як же він називається?
- Це собака. - Точно, собака.
Дуже красивий.
- Дякую. - У вас ремонт?
Щось таке.
- Добре. Побачимося через тиждень. - Так.
ДЕНЬ 80
ДЕНЬ 0
- Гол! Ура! - Так! Іди сюди!
Мені завжди було шкода татів зниклих дівчат.
Як влетів! Краса.
Хай чим вони зайняті – завжди здаються підозрілими,
ніби бережуть якусь страшну таємницю.
Давай, пасуй! Пасуй!
Ти поговорив з Карлоттою?
Про риболовлю?
Сестрин хлопець вернувся з озера Вальхен.
Казав, що ловив форель, яка була йому до пояса!
Не знаю, чи зможу. Грошей зараз негусто.
- Тоні! Ти крутий! - Чорт.
Вибач, сказав не подумавши.
Ці звільнення – така параша.
Двадцять років служби, і тебе викидають, як непотріб.
Передай м'яча!
Усе буде добре. Ти щось собі знайдеш.
Друже, світ змінився.
Такі, як ми, нікому не потрібні.
Біда.
Як зреагувала Карлотта?
Власне, непогано.
То ти їй не сказав.
Я чекаю слушної нагоди!
Сьогодні все розповім!
Дзвінок від Карлотти
О ні. Чорт. Я мушу йти.
На. Я побіг.
Ей, Дедо!
Гей! Ти що, Анді Меллер? Це тобі не синхронне плавання.
Вони не винні.
Усі мають уявлення, як горюють матері.
Це щось глибоко вкорінене в нашу свідомість.
Але тати?
Завжди здається, що в них є якийсь темний брудний секрет.
- І якщо чесно... - Чорт.
- ...часто так і є. - О боже.
Та хіба не в кожного є секрет, про який більше ніхто не знає?
Зараза.
О ні.
Сонце, вибач.
Буду через кілька хвилин.
Я застряг за трактором.
Скоро буду, обіцяю.
Ні, я не пив!
Карлотто, я б нізащо не сів за кермо п'яний.
Знаю... Знаю, що так.
Добре. Я випив легеньке пиво.
Карлотто, алло.
От же ж.
Чорт.
О ні.
О, ні, ні.
Дедо, йолопе, ну що з тобою не так?
Я такий дурень.
Карлотта мене вб'є.
Головне питання, який саме секрет вони бережуть?
ВИБАЧТЕ!
ДЕНЬ 0
ДЕНЬ 80
Вперше я почула про незаконну торгівлю тваринами,
коли побачила відео панголіна, який іде на задніх лапках,
як милий стариган, у якого випали ключі.
Панголіни – ссавці, якими найчастіше у світі торгують незаконно,
і тому їм загрожує вимирання.
О боже, ні!
Чому ці милі істоти на межі зникнення,
а я дізналася про їхнє існування лише сьогодні?
Саме тоді я зрозуміла, що мушу
поділитися новими знаннями з іншими людьми.
Ленка Нємцова?
Власниця жовтого «жука».
«Інфлюенсерка-розслідувачка»?
Що значить «інфлюенсерка-розслідувачка»?
Мабуть, займається тим сами, що й ми, тільки лайків більше.
Це Ванда Клатт.
- Впевнена? - Так.
Може, це збіг?
Навіть якщо це збіг, вони одночасно були в одному місці.
Може, вона бачила щось таке, що нам допоможе.
Треба її знайти.
Зв'яжуся з колегами в Чехії.
Як написати їй в особисті?
Вибач. Автомат зламався, а в кафетерії закінчилося звичайне молоко.
Це горохове.
Як можна подоїти горох?
Є щось про бусик?
Так.
Я на півдорозі.
На півдорозі?
Виявляється, в Зундерсгаймі несподівано багато гівняних чорних бусів.
Добре, решту поділимо.
Їдьмо.
ВАНДО, ВЕРНИСЯ ДОДОМУ
Отже, дев'ять будинків є, і в нас лишилося шість «жучків».
Щоб покрити ще 53 будинки, нам потрібно 47 «жучків»,
але для декого краще взяти кілька штук,
тому заокруглю до...
до 60.
Враховуючи іпотеку, рахунки й звичні витрати,
а ще те, що цього місяця зарплати ми не отримаємо...
усе це нам обійдеться в 62 477 євро 66 центів.
Я думала взяти гроші, які мені залишив тато.
Вони лежать на рахунку без діла.
Авжеж, але...
Я думав, що ті гроші підуть дітям на навчання?
Нема сенсу відкладати на навчання Ванді,
якщо Ванди немає.
Дедо.
Він цього хотів би.
А коли закінчимо,
Оле продасть камери на чорному ринку,
і частину ми повернемо.
Хоч би що.
Так ми казали.
- Так. - Так?
Добре. Чудово.
Скажу Оле замовити ще «жучків».
О, і ще одне.
Розумію, що це трошки змінить наші плани,
але я вважаю, що тепер треба йти до Ротів.
- До Ротів? - Так.
До твоєї психотерапевтки і її чоловіка? Вони ж такі прісні.
Дедо. Вранці вона поводилася дуже дивно.
У них у підвалі щось не те.
- Добре, як скажеш. - Згода?
Чудово, я вже їй подзвонила
й сказала, що нам потрібна термінова сесія для пари.
Сесія для пари? Психотерапії для пари?
Це лише привід, щоб установити «жучка».
- Ясно. - Зустріч о 15:00.
Дедо.
- Усе нормально? - Ага.
Ти якийсь неуважний.
Ні. Просто щось згадав.
Карл попросив мене з дечим допомогти, але...
Так.
То о 15:00 в Ротів?
- Так. - Так.
- О третій. - Так.
НОВАК
- Добрий день. - Слухаю.
Я шукаю власника чорного бусика.
Мерседеса.
О, у мого внука бусик.
Чудово, він чорний?
Ні, червоний.
Ясно. А у вашого внука ніколи не було чорного буса?
Не знаю, але він любить великі машини.
Вибачте, пам'ять уже не та, що колись.
Ваш онук удома?
Нема, але йому щось передати?
Попросіть мені подзвонити.
Добре. Спробую не забути.
- До побачення. - До побачення.
Спеціальна група. Нічого собі.
Дедо.
Привіт.
Проходь.
Мій дорогий свояче, з якого приводу цей несподіваний візит?
О, просто був неподалік.
Бачив, що бусик вашого старого й досі стоїть перед будинком.
Боже, треба його позбутися.
Мені шкода його просто викинути.
Але він не вписується в естетику метросексуального підприємця.
Так.
Але ж ти не прийшов обговорювати старі машини.
Ми не бачилися, відколи ти нацькував на мене поліцаїв.
Так, про це...
Про що? Про те, що ти назвав мене підозрюваним?
Не слід було цього казати.
Рюдіґере, серйозно, я не вважаю тебе...
Хрестоматійним маніяком?
Так.
Рюдіґере, я перетнув межу
і розумію, чому ти ображений,
тому прости мені.
Похвально, що ти прийшов це сказати.
- Віч-на-віч. - Так.
Хоч і зважувався місяцями. Але я приймаю вибачення.
Чудово.
Та визнай, що ти химерний тип.
Що?
З цим хвостиком, шкіряним жилетом і так далі.
- Серйозно, роззирнися. - Дедо, це мистецтво.
Постійно говориш про жінок,
та я ні разу не бачив тебе з дівчиною.
- Чому так? - Дедо.
Точно, хай там як...
Мені прикро. Чесно.
Дякую. Для мене це важливо.
Серйозно.
Іди сюди, обійму тебе.
- Підходь. - Добре.
Чудово.
Добре.
І ще одна дрібничка.
Позич грошей.
Ви знали, що в дарквебі за 25 000 євро можна купити тигра?
Це дешевше, ніж уживаний Mercedes SLK.
Що ти робила в Зундерсгаймі?
Злочин проти природи?
- Тридцять тисяч? - Рюдіґере, в мене великі проблеми.
Ти ж розумієш, що я у відчаї, якщо звертаюся до тебе.
Я пливу в морі гівна на паперовому човнику
зі зламаним веслом і рятувальним жилетом з токсичним...
Дедо, я зрозумів.
Згортай цю метафору. Вона жахлива.
Я все поверну з відсотками. Клянуся.
А як же Карлоттина спадшина? Не можеш узяти її?
Я налажав.
Мене звільнили, і я витрачав наші заощадження.
Думав, що скоро знайду іншу роботу.
Візьму додаткові зміни, щоб усе відпрацювати...
- О боже, Дедо. - Ти моя остання надія.
Навіть якби я хотів допомогти, то не зміг би. Грошей нема.
Я зробив кілька дорогих покупок.
Яких дорогих покупок?
ВАС ВІТАЄ ЧОРНИЙ ДУК
Не твоє діло.
Поговори з Карлоттою.
О боже, коли вона дізнається, що ти брехав...
Знаю, Рюдіґере. Вона мене покине.
Може, я й нашкребу десять чи п'ятнадцять тисяч.
Дякую, Рюдіґере. Ти дуже мене виручиш.
Дякую.
Але пообіцяй, що поговориш з Карлоттою.
При першій нагоді.
Так.
Обов'язково.
Дедо, може, хочете щось розказати дружині?
Отак зразу нічого на думку не спадає.
Карлотто, чому для вас було важливо зустрітися сьогодні?
Ну, останнім часом було важко.
Нам обом.
Часом мені здається, що мене...
не бачать.
Часто таке враження...
що на моїх плечах цілий світ.
У якому сенсі?
Я знаю, що не контролюю свій гнів,
і це ускладнює життя Оле й Дедо.
Так, це правда. Це...
У мене всередині наче палає вогонь,
але це вогонь у горнилі, який усе штовхає вперед.
І я переживаю: якщо я дам йому згаснути, то...
хто поведе нас далі?
Ясно. Що ви на це скажете?
Ну, я гадаю...
рік тому у мене була грижа стравоходу,
яка викликала дуже сильну печію,
і це щось дуже схоже.
Але я перестав пити молоко, і це ніби помогло.
Як би ви оцінили ваш рівень комунікації?
- Жахливий. - Чудовий.
Я дав би сім з десяти.
Є що покращувати.
Дедо, ви з дружиною займаєтеся сексом?
Ви питаєте, чи ми...
Ви серйозно питаєте?
Я думав, що ми більше говоритимемо...
про почуття і все таке.
Фізична близькість дуже важлива у шлюбі.
Вона зближує нас і дозволяє виразити почуття,
які важко передати словами.
Ви регулярно займаєтеся сексом?
У вас увімкнене опалення? Тут дуже...
Вам би допомогло знову відчути себе людьми,
а не лише батьками Ванди Клатт.
Дарма я сьогодні одягнув светр.
Дуже важливо старатися одне для одного
у стосунках.
Так, так.
- Так? - Можна мені в туалет?
Звісно.
У кінці коридору. Я вас проведу.
Так.
- Ти тут, а я в коридорі. - Добре.
- Останні двері праворуч. - Дякую.
Можна мені склянку води?
- Авжеж. - Дякую.
Давай.
Вони... Вони такі красиві.
Як це називається?
- Це собака. - Точно.
Усе непогано пройшло.
Ще один є.
До речі, ти добре імпровізувала.
Відвернула її увагу розмовами про почуття. Чудова робота.
Ти сідаєш чи...
Я піду пішки.
Погода приємна. А свіже повітря мені не завадить.
Усе нормально?
- Побачимося вдома. - Добре.
ЗНИКЛА ВАНДА КЛАТТ
Привіт.
- Глянь. - Як справи?
Мені треба зробити ще одне замовлення для нашого проєкту.
Можна зайти сьогодні?
У вас спільний проєкт? Миленько.
Кевіне, заткнись.
Оле допомагає мені з презентацією. Він дуже розумний.
Не сумніваюсь.
Ти молодший брат Ванди Клатт.
Співчуваю. Це, мабуть, жахливо.
Гівняно. Твоя сестра була сексі.
- Кевіне. - Старий.
- Що? Була. - Ага.
Так не можна.
- Я піду. - Па-па.
Чудило.
- Чому ти спілкуєшся з Оле Клаттом? - Він тільки втратив сестру.
Як ви взагалі познайомились?
Часто таке враження... що на моїх плечах цілий світ.
О боже, коли вона дізнається, що ти брехав...
Дедо, може, хочете щось розказати дружині?
Я налажав.
Хоч би що.
Так ми казали.
- Вона мене покине. - Дедо, це серйозно.
Пообіцяй, що поговориш з Карлоттою.
Хоч би що.
Купимо будь-яку машину! Платимо готівкою
Рюдіґере!
До речі, вибач за Кевіна.
Він троль, але часом дуже смішний.
Та нічого.
Скільки таких я маю замовити?
Двадцять? Що вона планує прослухувати?
Хтозна.
Це буде дорого. Ти ж розумієш?
- Я все одно отримаю комісію? - Аякже.
Дванадцять тисяч євро.
Твоя мама крута.
- Клас. - Добре.
600 € КІЛЬКІСТЬ – 20
Добре. Готово.
Сонце, це тобі.
Дякую, сонце.
Сонце, ви з чоловіком займаєтеся сексом?
Син Аґамемнона на «О».
Одіссей.
Ні. П'ять букв.
Благаю, Аніто. Не йди. Лишися.
Вибач, Гаральде, але між нами все.
Аніто.
Карлотто.
- Не кажи так. - Карлотто!
- Нам не потрібні гроші. - Он де ти.
Щось цікаве?
Котику, ти думав, що я з тобою
- через твою надзвичайну особистість? - Вона житиме в домі пристарілих.
- Вибач. - Хто?
- Прощавай. - Пані Гессель. Справжня.
Фальшива якраз його кидає.
Аніто.
Карма, друже.
Аніто!
- Показати щось класне? - Аніто!
Ходімо нагору. Я тобі щось покажу.
Та-да!
Старий бус твого тата.
Я бачу. Чому він тут?
Я проїжджав повз будинок Рюдіґера
і побачив, як бусик стоїть без діла, то й подумав...
Ти був у мого брата?
Так, забіг на недовго...
І ви розмовляли?
Ага.
Добре.
То ви помирилися?
Так.
Ти казала, що нам потрібне краще прикриття.
Щоб нас впускали.
Ось воно.
«Клатт і син».
Ми невеличка сімейна електрокомпанія.
Їздимо від будинку до будинку й пропонуємо перевірити датчики диму.
Безкоштовно. Бо нам доручило місто.
А він нормально їздить?
Так, прекрасно. Треба лише помити.
Не біда. Я полагоджу.
Ну, гаразд. Не така й погана думка.
Прийнято.
Дедо, де наша машина?
О, я її продав.
- Що? - Карлотто, нам не потрібні дві машини.
Поки не забув.
Цього має вистачити на тиждень.
Коли буде потрібно, я зніму решту.
Карлотто, усе буде чудово.
Оле дістане «жучки», я добуду нам красиві уніформи.
І поїдемо від будинку до будинку...
Вітаю. Ми з «Електрики Клаттів».
- Приїхали на доручення... - Мерії.
Ви знали, що в Німеччині...
- Щороку 400 людей... - Гине в пожежах?
З них 95% через вдихання диму.
Батарея розрядилась – та вам умерти не судилось!
КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПОЖЕРТВ
ПІДОЗРІЛІ ЗВУКИ З ПІДВАЛУ
ПОЛІЦІЯ НЕ МАЄ ЗАЧІПОК
ЗНИКЛА В НІЧ НУППЕЛЬВОКЕНА
- Що? - Я йду.
Серйозно? Знову?
Кицю, у мене робота.
Лукасе, ти цілий день пропадаєш.
Це Лукас Новак.
Грає за ФК «Зундерсгайм».
Не треба цієї гормональної маячні.
Слухай.
Серйозно? Лукасе!
Я ж про тебе дбаю!
Плачу за їжу, одяг, колиску і дурний
футуристичний візок, який нам конче потрібен.
Що ще ти хочеш?
Бодай інколи бачити свого хлопця.
Хоч якоїсь підтримки.
Хочеш підтримки – дзвони мамі. Мені це гівно набридло!
- Який же козел. - Так.
Але, будьмо чесні, саме такий має бути центральний захисник.
Але явно не батько ще ненародженої дитини.
Як там старий Гессель?
Аніто.
Руки вгору. Бо вб'ю.
Боже, Дедо.
Не вбивайте. Благаю.
Чорт.
- Боже. Що діється? - Якщо я зроблю все, що скажете,
- ви мене відпустите? - Нічого не обіцяю! Іди!
Бачиш? Я казала, що в тому підвалі коїться щось дивне.
Викличемо поліцію?
Не можна далі дзвонити їм анонімно.
Рано чи пізно виникне підозра.
То що робити? Він озброєний.
Треба глянути, що в тому підвалі.
Придумав.
Так.
Дедо, як успіхи?
Добре. Дай мені хвилинку.
Треба просто зачепити її й... Є.
- Бачиш мене? - Тобі треба підстригти волосся в носі.
Ага. Дуже смішно.
Ти знаєш, який двір їхній?
Ні, але він точно з того боку.
Зараз спробую.
Окей.
Ох. Змотуй!
Змотуй! Не той двір.
Тіммі, сюди. Вечеря.
Змотуй!
Карлотто, що там?
Не знаю. Можливо, пес.
Пес? І що мені тепер робити?
Не знаю!
Сидіти.
Ого.
Не віриться, що подіяло.
Як і мені.
Хороший песик. А тепер кинь.
- Усе, змотуй. - Добре.
О боже.
Усе, кручу.
Швидше.
- Можеш трошки під'їхати? - Спробую.
Вибач.
Усе гаразд.
Хух. Окей.
Є. Бачу вікно в підвал.
Треба підібратися ближче.
Якихось чотири метри...
вліво.
В інше ліво. Те, що лівіше.
Далі не вийде. Треба перекидати.
Це точно хороша думка?
Карлотто, мою рибальську техніку хвалили професіонали.
Коли ми з Карлом їздили на Рейн.
Так. Я пам'ятаю.
Кажеш, п'ять метрів?
Від п'яти до семи.
- А тоді на десять годин. - Що?
На десять. Як на годиннику.
Якщо дванадцять – це прямо, то вікно в підвал – на десять.
Ти ж казала, що зліва.
Жахлива ідея.
Просто закину.
Ого!
- Дедо. Це неймовірно! - Ага, дякую.
Лишилося пів метра.
О боже!
О боже. Там щось не те.
Я чую пані Рот. Вона нажахана.
Пробую ще раз.
Давай.
Лети, крихітко, лети.
Так.
Ура!
Вдалося.
Тепер опусти. Трошечки.
Нижче.
- Роздягайся! - Добре.
Чоловік тобі не поможе.
Ти моя!
- Обертайся! - Так!
Карлотто, ти щось бачиш? Що там?
- О боже. - Так!
Це... фальшива тривога.
Можеш тепер...
- Ще, ще. - ...змотувати.
- Нечемна. - Фальшива?
- Ти про що? - Ради бога, змотуй!
- То вони... - Більше не хочу про це говорити.
Був радий зустрічі Дяк за допомогу
Бро твій тато й не пукне, щоб мама не помітила
Радий був бачити, нам потрібен твій снайпер
Вибач, зайнятий.
А що?
Я сам.
Чорт забирай.
Це не добре.
Вибачте, хлопці.
Мушу бігти!
Давай.
Я виходжу ТРИВОГА!
Оле вже їде.
Як ми пояснимо, чому ми тут?
Імпровізуємо.
Гей!
Вибачте, що турбуємо.
Як боляче!
Не панікуй! Ми заходимо.
Ми заходимо. Як нам зайти?
Зараз.
Серйозно?
Поки ти відкриєш, дитина піде в дитсадок.
Не переживай! Ми тут!
Швидше!
Не переживай. Усе під контролем. Я працюю в лікарні!
Ти адміністраторка.
Маля виходить!
Ще хвилинку.
Давай, Дедо.
Дай зосередитись.
Крихітко, треба просто клацнути.
У правильному місці.
Нічого не вийде.
Дуже ніжно. Давай.
Вікно у ванній було відчинене. Заходьте.
Я майже відімкнув.
Пані Бітц, ми поможемо.
Принеси гарячої води. Дедо, рушники.
Мені боляче!
Пані Бітц. Ляжте й розслабтеся.
Влаштуйтеся зручно.
Маля вже тут?
Майже.
- Рушники! - Дедо. Візьми її за руку.
Так.
Ти вже поговорив з моєю сестрою?
Заплющте очі й подумайте про свою найсокровеннішу таємницю.
Якою ви ще ні з ким не ділилися.
Бо розумієте: якщо люди дізнаються,
ваше життя зміниться.
Назавжди.
Може, це сумна таємниця.
Аніта!
Або брудна.
Або дуже похмура.
Детективе Раух.
Дякуємо за ваш запит до чеських прикордонників.
Ми перевірили записи й з жалем повідомляємо,
що пані Нємцова недавно розбилася в ДТП.
Подумайте про цю таємницю й запитайте себе:
на що ви готові піти, щоб її зберегти?
ЗА СЦЕНАРІЄМ ЗОЛТАНА СПІРАНДЕЛЛІ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська