0. DEN
Čau, co je?
Chrisi.
Musíš mě vyzvednout.
Okamžitě.
Teď? Nemáš zápas?
Musím něco zařídit a potřebuju posilu.
Hned teď.
Posilu?
Chrisi, nepruď, myslím to vážně.
Musíš to pro mě udělat. Hned.
Všechno v pohodě?
Za 20 minut za Kapitánem. Budu čekat.
Lukasi, co...
- Jasně. - Na chvíli.
Babi, musím na pár hodin pryč.
- Už sis vzala tabletky? - Cože?
Doktor říkal dvě denně. Vzala sis je?
Co já vím.
To nevadí.
Tak si vezmi tyhle.
- Dobře? - Jo.
Na, tady máš vodu.
Nechutnají dobře, co?
Jsi hodný kluk, Christophere.
Nedívej se dlouho, jo?
Mám tě rád.
Jsi moje dcera!
Tahle ženská mě denně nasírá! Je to děs!
Můj děda ptáky miloval.
Víc než lidi,
víc než svoji ženu, víc než svoje děti.
Asi i víc než svoje vnoučata.
I když mě měl fakt moc rád.
Dědův nejoblíbenější pták byl rehek zahradní.
Zahlédnete ho málokdy, ale nemožný to není.
A podle dědy má být oblíbenej pták přesně takovej.
- Dávej pozor! - Bože.
- Omlouvám se. - Ne!
Logicky. Květozob čtyřbarvej by byl jako oblíbenej pták na prd.
Nech toho.
Toho nespatříte skoro nikdy.
Na druhou stranu proč mít nejraději obyčejnýho vrabce?
Copak by to byla zábava?
Rehek je zlatej střed.
Ve Finsku mají pověru, že rehek předznamenává smrt.
Ale podle dědy je moc hezkej na to, aby nosil smůlu.
- Kámo, co děláme venku? - Zmlkni a nevyptávej se.
A vypni ten krám.
Není divu, že nemáš holku.
WANDA + DĚDA
Děda říkával, že až umře,
vrátí se jako rehek a bude na mě dávat pozor,
aby se mi nic nestalo.
NAŠE KNIHA PTÁKŮ
Veselou Nuppelwockenovu noc.
To snad ne.
Ahoj.
Dědo?
Jsi to ty?
Jeden rehek zahradní.
Tebe si musím vyfotit.
Ale ne.
Propána.
Do prdele.
Chrisi!
Dělej! Chyť ji! Pohni! Rychle!
KDE JE WANDA?
Ta dodávka je Dominika Bartelse?
- Jo. - A nahlásil její krádež?
97. DEN
Nemyslím si.
Sedí to na naši teorii o pašování zvířat.
Co otisky prstů?
Setřený.
Včera jsme Bartelse viděli kadit za keřem.
A dnes tu máme jeho dodávku nabouranou do toho oblíbenýho Nippel...
- Nuppel. - Wockena.
Nuppelwockena.
No, možná...
si musel zase odskočit?
Carlotto?
Carlotto!
Promiňte, rozutekly se mi myšlenky.
Jo.
Říkala jste, že dnes by měl váš otec narozeniny?
Ano, přesně tak.
Bylo by mu 88.
Zemřel před třemi lety.
Hodně na něj teď myslím.
S Wandou...
byli nerozluční, už když byla maličká.
Vyráželi spolu ven na celé hodiny.
Přírodu on miloval.
On by si jistě poradil. Teď v naší situaci.
Byl zkrátka takový.
Na všechno měl odpověď.
Byl nezlomný.
Dlouho jsem si neuvědomovala, jak moc mi to dodávalo sílu.
Jen to vědomí, že je tu.
A pak tu najednou nebyl.
Když se teď zamyslíte nad Dedem jako nad otcem. Co cítíte?
Upřímně? Občas si říkám, jestli to tak Wanda vůbec měla.
Takový ten bezpečný základ.
Dedo ji sice hrozně miluje, ale někdy...
No, někdy je to prostě hňup.
Pořád jen dělá blbiny, nic nebere vážně.
Tak se pak snažím, abych jí tu sílu...
dodávala já.
A proto pak někdy působím přísně a neústupně.
Povahu člověka prý poznáte až při krizi.
Ale já pořád ještě čekám.
Čekám, až Dedo převezme zodpovědnost.
ADRESÁT: RÜDIGER SCHÄFER SCHWARZWALDWEG 2
5994 SUNDERSHEIM NĚMECKO
Tati? Co tam venku děláš?
Nic.
Musím ti něco ukázat.
Znovu jsem se podíval na ty termovizní snímky
a našel jsem divně teplou plochu.
Co to tu je cítit jako pižmo?
Ty ses něčím stříkal?
Jen vodou po holení.
Vodou po holení? Aha.
No jasně, na tu herní párty.
Nepřijde tam náhodou nějaká holka, co se ti líbí?
Holky tam asi nechodí, co?
To spíš mimoňové.
Což můžou být i holky. Neříkám, že jsi mimoň.
Samozřejmě jsi cool a přirozenej...
To teplý místo?
Jo.
Prohlížel jsem si termovizní snímky domů u lesa.
A tady je teplá plocha, co vypadá jako dům.
Když si to ale porovnáš s mapou,
tak tam žádný dům není.
To teplý místo je vedle domu, na zahradě, kde žádný dům není.
A to znamená, že si někdo pod tou zahradou postavil tajnou místnost.
Kdo si ji postavil?
- Našli jsme divný teplý místo. - Tady.
Dronem.
Temný dům?
Co je to tu cítit?
- Jsou to tonkový boby? - Musím jít.
Kvůli mně neponocujte.
Co to je?
Štěnice od Rothových.
Můžeme je použít jinde.
Včera ses vrátil dost pozdě.
Ani jsem tě neslyšela.
Ne?
Co jste dělali?
Aha, no...
Znovu jsme testovali ten nový dron.
A zapomněli jsme na čas.
Přesně tak.
Co je to Temný dům?
No jo. Víš...
To je takový děsivý dům ve Forststraße. A zdá se,
že o něm na netu kolujou dost podivný historky.
Ten vypadá vážně děsivě.
- Jo. Musíme tam zajet. - To jo.
- Můžu dál? - Jistě.
Tak, už pojďte prosím dál.
A vy si myslíte, že ta druhá žena nějak souvisí s Wandou?
Je to možné.
Vašemu kamarádovi Dominiku Bartelsovi někdo včera ukradl dodávku.
To je strašný.
Už víte, kdo to byl? Asi nějaký děcka, co?
To bych tak čekal.
Můžu?
Jo, samozřejmě.
Znáte Haralda Hessela?
Bydlí v ulici Tannenring.
- Hessela? Ne. - Toho neznám.
- Nic mi to neříká. - Proč se ptáte?
Prý ho včera večer někdo přepadl.
Z ospalého Sundersheimu je naráz doupě kriminality.
- To je hrůza. - Hrůza, jo.
A jak se mu daří?
Bolí ho hlava, ale jinak je v pořádku.
Díkybohu.
Můžu si vzít na cestu?
Jo, jistě. Mám jich spoustu.
Dobře.
Povíte nám, až něco zjistíte o té Lence, že?
- Samozřejmě. - Dobře.
Asi už jsem blízko.
Dobře.
Co to povídala?
Že pana Hessela přepadli?
No jo.
Stala se taková věc...
Ole!
Pojď.
- Ahoj. - Ahoj.
Macknife, smím představit?
Tohle je Ole, Olboy.
On-line jste se potkali už tisíckrát, ale naživo prvně.
Ole.
Tohle je živoucí legenda. Macknife.
V reálným světě Chris.
- Ahoj. Cool. - Ahoj.
Co to je, kámo? Ty tu snad i spíš?
Ne, jen si tu občas schrupnu.
Jasně, schrupneš. To je fakt divný.
Hele, jseš si jistej, že se neznáme? Připadáš mi povědomej.
Jo, asi ze zpráv.
Oleho ségra je Wanda Klattová.
Ta pohřešovaná.
Cítíte to? Co to je? Santalový dřevo?
Sakra.
0. DEN
Sakra.
Neřvi!
Dost... Neřvi!
Prosím. Musím přemýšlet!
Nech toho!
Co?
Chceš něco říct?
Nerozumím. Máš zalepenou pusu!
Co to děláš? Nech toho!
Chris Novak.
Odkud mě znáš?
Ze školy. Byls o tři ročníky výš.
Hráli jsme spolu v Žebrácký opeře.
- Tys byl Mackie Messer, já druhá děvka. - Wanda?
Ty jo, vypadáš...
Jak se máš?
- Měla jsem se skvěle. - Jo.
Ale pak jsem viděla vraždu a byla unesená!
- Pomoc! - Wando!
Wando, jsme v prdeli světa! Neřvi.
Nikdo tě neuslyší.
Je to k ničemu, jasný?
Kdo byla ta, co jste ji zabili?
Já nikoho nezabil!
A nevím, kdo to byl. Já netušil, že Lukas tohle dělá.
Kdo je Lukas? Ten, co ji zabil?
Chrisi.
- Musím zavolat Lukasovi. - Nevolej mu.
Chrisi, když Lukas zjistí, že žiju,
tak zabije i mě.
Viděla jsem, co udělal.
Prosím, Chrisi. Prosím.
Prosím, nedělej to. Chrisi.
Chrisi? V pohodě?
Kámo, co to bylo?
Promiň, to v plánu nebylo.
A cos plánoval?
Klídek, jen se z toho neposer.
Ta kráva chtěla spoustě lidí zavařit, víš?
Kdo to byl?
To je fuk. Už je po všem.
Chytils tu druhou?
Prosím ne.
- Chytil. - Jo!
Výborně.
Fakt skvělá práce.
Já věděl, že na bratránka je spoleh.
Tak poslyš, Chrisi.
Do telefonu opatrně, jo?
A toho odpadu se zbav, jo?
Jdi prostě co nejhlouběji do lesa.
Vyhrab díru, spal ji a zahrab.
Máš to u mě.
- Dobrý? - Jasně, šéfová.
Je jen tvoje.
- A stihnu druhej poločas. - Hodnej kluk.
Myslí si, že jsem mrtvá?
Co teď uděláš?
- Ty mě zabiješ? - Přemýšlím... Já...
97. DEN
Napadli jste ho?
Jinak to nešlo. Našel ty štěnice. Policie byla na cestě.
Museli jsme je odklidit.
Co kdyby je našla Rauchová.
Tohle se mi vůbec nezamlouvá.
Hessel je starej ožrala, nikdo mu neuvěří a důkazy taky nemá, takže...
Ale s tou kradenou dodávkou nic společnýho nemáte, že ne?
Co zase?
Co je?
Dobrý den.
Je to tu moc pěkné.
Prosím vás, ne tak jako u vás.
Tedy soudě podle toho, co je vidět zvenku.
Co pro vás můžu udělat?
Spíš chceme udělat něco my pro vás.
Lucie hodně myslela na to vaše setkání a napadlo ji, jak vám může pomoct.
Brzy už to bude 100 dní, co Wanda zmizela,
tak jsem si říkala, že si ji můžeme připomenout takovou akcí.
A já na to: „Haló, tady je profesionální plánovač.“
„Wandafest.“
To je pracovní název. Můžeme to ještě promyslet.
My to zorganizujeme. Vystoupí Sparkles.
Mám připravenou choreografii k úmrtí princezny Diany.
Hodila by se na to. Je důtklivá, ale i rozjímavá.
Zapojím rodiče ze školy.
Mámy by přinesly nějaké jídlo.
Vy můžete udělat ten výborný bramborový salát.
Chceme, abyste věděla, že všichni stojíme při vás.
Sto dní.
Když to řekne někdo jiný, zní to skutečněji.
Jo, ale je to jen statistika.
Neznamená to, že se po 100 dnech něco změní.
Wandafest.
Nepřijde ti to divný? Pořádat párty?
No, nebude to žádná oslava.
A co teda? Vzpomínková akce?
Oslava Wandy. Wandafest.
Co to má ta ženská za pokožku?
Doma má dva puberťáky
a vypadá jako po pískování, celá naleštěná.
A voní taky pěkně, co?
Kam jdeš?
No, jen jsem chtěl na pár hodin...
Karl po mně chtěl, abych mu pomohl s jednou věcí. Jo.
- Nepojedeme se podívat na ten dům? - Jo, to uděláme. Nebudu pryč dlouho.
Rüdigere, otevři!
Rüdigere!
To není můj problém. Zaplatil jsem!
To je přece... Bylo to všechno v pořádku.
Já to věděl.
Zavolám zpátky.
Kde je?
- Kdo? - Kde je?
Dedo, to je nedorozumění.
- Cos jí udělal? - Nedorozumění.
Cos jí udělal, ty zvrácenej parchante? Řekni mi to!
Carlotta tě celou tu dobu bránila. Já věděl, že jseš perverzák.
Normální lidi koženou vestu nenosí!
Řekni mi to. Kde je?
Cos jí provedl?
Cos jí provedl, ty psychouši s culíkem.
Co máš proti culíkům?
Kde je?
Pověz!
Koupil jsem si tygra!
- Co? - Koupil jsem si tygra.
Na temným webu. Za 25 000 eur.
Proto jsem ti nemohl nic půjčit.
Měli mi ho dovézt včera,
ale ti prodejci tvrdí, že jim ukradli dodávku.
Stala se nehoda a ten tygr utekl.
Teď mi nechtějí vrátit peníze.
Vím, zní to šíleně, ale je to tak.
- Věř mi, Dedo. - Věřím.
Vážně? Věříš?
Jo, věřím.
Díky, Dedo.
- Co se to tu děje? - Co ty tady?
Dneska jsou tátovy narozky, tak jsem se přišla podívat, jak ti je.
- No jo. Dobrý. - Jo.
Jeden z vás mi musí hned říct, co se tu děje.
Rüdiger si na temným webu koupil tygra.
Dedo přišel o práci a utratil vaše úspory.
- Ty hajzle! Ne... - Ty jseš hajzl!
Ono to není nelegální...
Sklapni!
Je to pravda?
Carlotto, no, je to složitější.
Vůbec to nezní složitě.
Máš práci? Jo, nebo ne?
Ne, chtěl jsem ti to říct, ale nechtěl jsem tě rozrušit.
Aha, nechtěl jsi, abych byla rozrušená?
Jo, napravil bych to.
Dedo, kdy ty jsi něco napravil?
Kdykoli se o to snažíš, jen všechno desetkrát zhoršíš!
Já vím, myslíš si, že jen dělám blbiny
a mám převzít zodpovědnost.
- To bych rád, ale... - Cos to řekl?
Odposlouchávals moji terapii?
Ne.
Já nechtěl. Byla to náhoda.
- Ty si myslíš, že jsem pitomá? - Ne, Carlotto.
Koukal jsem na mapu a zaslechl vás,
- ale nezáměrně. - Hej!
To už stačí.
S tebou končím.
Carlotto, prosím.
Carlotto.
No, chlape, teď sis to fakt zavařil.
Zmlkni.
Kámo, fakt hustý, jak rychle je oddělali.
Jo, vážně hustý.
Půjdeme na další hru?
Jo, stopro.
Přesvědčil jsem rodiče, aby mi koupili VIP balíček.
Takže můžeme jít na afterparty.
Pěkný! Panebože.
Ole, ty jseš legenda.
VIP, bejby!
Díky.
Bože, Chrisi, Astral Ambush.
Ne.
Bože, to je něco.
Paráda, kámo.
- Čau. - Panáky na uvítanou?
- Jo. - Díky.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Jo.
Hele, dáme pivečko?
Jo, donesu ho.
Ne.
Hele, tys nás přivezl, Ole sehnal lístky. Teď je řada na mně.
- Můžu... - Ne. Zvu vás. V pohodě.
Hele, odkud znáš Alexe?
Hraje fotbal s mým bratrancem Lukasem.
Hele, to s tvojí ségrou mě mrzí.
Pořád mi to nepřipadá skutečný.
Furt mám pocit, že přijde prudit ke mně do pokoje.
Aha, taková to byla ségra?
Jasně. Každej den opakovala: „Ole, nebuď takovej mimoň.
Ole, neprď v autě,
nebo řeknu mámě, žes na jejím počítači sledoval porno.“
Ne. To dělala?
Pořád byla tak otravná.
To si umím představit.
Vrátí se. Určitě.
Slibuju.
Jo?
Takže, tři pivka pro moje hombreros.
- VIP, bejby! - VIP!
Popojedem!
97. DEN
0. DEN
Jdu si dolů hrát na počítači, jo?
Jen jdi.
Cos to povídal?
Když ti tu pásku sundám, budeš křičet?
Tak ti ji nechám.
Dobře, nebudu křičet.
- Slibuješ? - Slibuju.
- Kde to jsme? - U babičky ve sklepě.
Děda tu míval „dílničku“. Schovával se sem a chlastal tady.
Ale už je po smrti a babička nesejde schody, tak tu nic není.
- Ty tady žiješ? - Ne.
Momentálně jsem bez ubytování, ale...
- Kámo. - Co je? Je to dočasný.
Navíc se starám o babičku.
Má demenci a pořád padá, takže...
A co bude dál? Budeš mě tu držet jako nějakou sexuální otrokyni?
- Ne! - Tak co? Jsem vězeňkyně?
Ne, vězeňkyně ne. Spíš nedobrovolnej host. Já nevím.
Tohle dělám poprvý, jasný? Měla bys být vděčnější.
- Zachránil jsem tě, ne? - Zachránil?
To asi ne, ale nezabil jsem tě.
- A já ti mám být vděčná? - Asi trochu jo.
Můj hrdino.
Vtipný. Fakt.
Díky, Christophere, žes mě nezabil.
Nedělej si ze mě prdel.
Fakt, díky, Chrisi Novaku, žes mě nezabil, ale jen zavřel u babičky ve sklepě.
Tomu říkám láska k bližnímu.
Hej, počkej.
Proč jsi tam v lese vůbec byl?
- Lukas řekl, že mě potřebuje. - Děláš, co řekne?
Co mi umřeli rodiče, staral se o mě jen on a babička.
Takže jo, když mě potřebuje, přijedu.
Pamatuju si, když jsem to o tvých rodičích slyšela.
Muselo to být hrozný.
Jo. To teda bylo.
Tak už to chodí. Život je někdy na hovno.
Aspoň ten můj je.
- Budou mě hledat. - To vím.
Když zmizí taková pěkná běloška, všichni šílí.
Já že jsem pěkná?
To jsem ne...
Blbost.
Tak jo. Co bys na mým místě dělala ty?
Zašla na policii.
Řekla bych, co se stalo a že jsi o tom nevěděl.
- No jasně. - Vážně.
Vím, že to myslíš vážně.
Ale uvědom si, že tvůj svět má jiný pravidla.
Proč?
V tvým světě je všechno černobílý, nebo spíš bílý.
Existuje dobro a zlo, správný a špatný.
Policie chytá ty zlý a ochraňuje ty hodný, co?
Já to takhle nemám.
- Povím jim, žes mi pomohl. - Ty to nechápeš!
Někdo jako já se z tohohle nedostane!
Já do vězení nemůžu.
Kdo se postará o babičku? Kdo se o ni postará?
Já...
Jsem fakt v prdeli.
97. DEN
Dej mi rovnou dvě.
Nebo ne, dám si martini.
Co dělá takovej urostlej chlap jako ty sám v hospodě?
No...
Takovej mužskej.
Silnej jako dub.
Pověz... Neznáme my se odněkud?
Nevím o tom. Ne.
Otec Pastýř.
- Dostala jste mě. - Jak se vám vede?
Jako vždycky.
Putuju ve jménu Páně.
Opravdu? Minule to vypadalo, že máte krizi víry.
No jo, jo.
Život kněze musí být tak osamělý.
Když si představím ty osamělý noci,
jistě toužíte po blízkosti a taky tak trochu po péči ženy.
Já jsem Anita.
Pastýř. Otec Pastýř.
Anita.
- Haralde, už zase? - Jo.
Tvoje dcera zmizela.
Nějaký chlap ji odvedl a už se nevrátila.
A to není vtipný.
Máš holku?
Ne.
A líbí se ti někdo?
Jo, ale vůbec o tom neví.
To znám.
Jak na to? Jak to má člověk říct?
Co já vím. Skočit do toho rovnýma nohama?
Jako když hraješ novou hru.
Musíš do toho jít a nejdřív dostat pořádnou nakládačku.
Pak se musíš snažit dál, jinak nevyhraješ.
Zkrátka to dotáhnout,
a když si namlátíš nebo se spálíš, klikneš na novou hru.
Měli bychom to udělat. Říct jim to.
Cože? Teď?
Jo, namlátíme si a spálíme se.
BABIČKA ZMEŠKANÝ HOVOR
Ahoj.
Musím ti něco říct.
Jo? Co je?
Promiň.
Babi, tady Chris.
V pořádku? Stalo se něco?
Christophere, promiň, že tě ruším.
Nevím, co se stalo. Naráz zhasla všechna světla.
Tak buď opatrná. Neboj se, hned přijedu.
- Dobře, babi? - Ne, to nemusíš. Zavolala jsem Lukasovi.
- Lukasovi? - Jo, už je na cestě.
Tak se tím netrap, jo?
Bav se tam.
Užij si to.
Nemůžu být pořád takovej příprdelka.
Když to vůbec nezkusím, tak ani nic nepokazím, ne?
Ale tak uvažujou lúzři a to já nejsem...
Musím jí ukázat, že nejsem lúzr.
Je fakt děsnej.
Ten děsivej dům.
Ty jsi geniální.
Cože?
Musím do toho děsivýho domu.
Najdu tu tajnou místnost, zachráním Wandu a všechno bude zase dobrý!
Anito, tohle jsem potřeboval.
Děkuju.
A kdo za to všechno zaplatí?
Ole?
Vždyť jsi opilý.
Ole.
To byla legendární noc.
Chceš kartáček?
Dedo?
PROMIŇ!
Sakra!
Dedo!
Lukasi.
Jsi moc hodný, žes přijel.
Je tu taková tma.
Asi je přepálená pojistka.
Kde je Chris?
Na herní párty s kamarády.
Ty kráso. Když to tak půjde dál, už se odtud nevyhrabe.
Kde jsou pojistky?
V dědově dílničce.
- Dobře, podívám se tam, jo? - Jo.
Haló?
Je tam někdo?
Chrisi?
Dedo!
- Carlotto. - Dedo.
Hned toho nech. Vrať se!
Zklamal jsem tě a ty se zlobíš. Všechno napravím.
Okamžitě se vrať.
Dokážu ti, že nejsem lúzr.
- Dedo. - Ne. Tentokrát ne.
Kradeš se tu zahradou nějakýho magora kvůli povídačkám, co ani nedávají smysl.
Hej.
Tak...
Co blbneš? Carlotto, nech toho.
Jsi hysterická.
Slyšelas to?
Jo.
Wando.
Jdu tam.
Wando, jsi tam?
Jste reptiliáni?
Ahoj holčičko.
Ty máš ale velkou zbraň.
Moji krev pít nebudete!
- Hej. - Nezavírej. Ne.
AUTOR PŘEDLOHY
Překlad titulků: Veronika Ageiwa