0. DIENA
Ei, kas jauns?
Kris.
Tev jābrauc man pakaļ.
Tūlīt.
Ko, tagad? Domāju, ka tev tagad ir spēle.
Man kaut kas jānokārto, un man vajag papildspēkus.
Tagad.
Papildspēkus?
Kris, es nejokoju. Tas ir nopietni.
Tev man jāpalīdz. Tagad. Tūlīt.
Viss kārtībā?
Jā, pēc 20 minūtēm pie Kapteiņa, jā? Gaidu.
Lukas...
- Kā tad. - Es ātri.
Vecmāmiņ, man uz pāris stundām jāiziet.
- Vai zāles jau iedzēri? - Ko?
Ārsts teica - katru dienu divas. Vai jau iedzēri?
Neatceros.
Nekas, vecmāmiņ.
Iedzer šo.
- Labi? - Jā.
Te būs. Ūdens.
Nu jā. Negaršīga, jā?
Tu esi labs zēns, Kristofer.
Neskaties pārāk daudz televizora, labi? Mīlu tevi.
Tu esi mana meita!
Šī sieviete! Katru dienu viens un tas pats! Apnicis!
Mans vectēvs mīlēja putnus.
Vairāk nekā cilvēkus, vairāk nekā savu sievu, nekā savus bērnus.
Visticamāk, pat vairāk nekā mazbērnus.
Lai gan mani viņš mīlēja īpaši.
Vectētiņa mīļākais putns bija rudais erickiņš.
To neredz bieži. Bet tas nav neiespējami.
Un vectēvs uzskatīja, ka tādam jābūt mīļākajam putnam.
- Uzmanīgāk! - Ak dievs!
- Piedodiet. - Nē, nē, nē, nē, nē!
Loģiski.
Četrkrāsu ziedputniņš kā mīļākais putns būtu muļķīgi.
Beidz! Beidz! Beidz!
Tos jau tikpat kā nekad neredz.
Un otrādi - kāpēc lai mīļākais putns būtu visparastākais zvirbulis?
Kāds no tā prieks?
Rudais erickiņš ir izcils vidusceļš.
Somijā ir māņticība, ka rudais erickiņš ir nāves vēstnesis.
Bet vectēvs uzskatīja, ka viņi ir pārāk skaisti, lai nestu nelaimi.
- Vecīt, ko mēs te darām? - Turi muti un neuzdod jautājumus.
Un izslēdz to sūdu. Tā tu nekad nedabūsi sievieti.
VANDA + VECTĒVS
Vectēvs vienmēr teica: kad viņš nomirs,
viņš atgriezīsies kā rudais erickiņš un uzmanīs, lai ar mani nekas nenotiek.
PUTNU VĒROŠANA H. ŠĒFERS
Priecīgu Nupelvokena nakti, vectētiņ.
Nevar būt!
Sveiks.
Vectēv?
Vai tas esi tu?
Viens rudais erickiņš.
Tas man jānofotografē.
Nē.
Ak vai.
Sūda būšana.
Kris! Aiziet! Noķer viņu! Nu! Dari taču!
Busiņš reģistrēts uz Dominika Bārtelsa vārda?
- Jā. - Un? Vai ziņojis par tā nozagšanu?
97. DIENA
Cik man zināms, nav.
Tas noteikti sader ar mūsu dzīvnieku kontrabandas teoriju.
- Vai ir kādi pirkstu nospiedumi? - Viss noslaucīts.
Tātad vakar redzam, kā Bārtelss kakā aiz rožu krūma.
Un šodien atrodam viņa avarējušo busiņu ietriektu jūsu iemīļotajā Nipel...
- Nupel... - ...vokenā.
Nupelvokenā.
Nu jā, varbūt...
viņam atkal savajadzējās?
Karlota?
Karlota!
Piedodiet. Es aizdomājos.
Jā.
Jūs teicāt, ka šodien ir jūsu tēva dzimšanas diena.
Jā, tieši tā.
Viņam paliktu 88 gadi.
Viņš nomira pirms trim gadiem.
Pēdējā laikā esmu daudz par viņu domājusi. Viņš un Vanda...
viņi bija kā podiņš ar vāciņu. Un, kad viņa bija maza,
viņi kopā kaut kur devās un pazuda uz vairākām stundām.
Viņam ļoti patika daba.
Viņš būtu zinājis, ko iesākt. Tagad. Ar visu notiekošo.
Tāds vīrietis viņš bija.
Viņam vienmēr bija atbilde.
Viņš bija nesatricināms.
Es ilgi to neapzinājos, cik ļoti tas mani darīja stipru.
Tas, ka zināju - viņš ir tepat.
Līdz viņa vairs nebija.
Un ja jūs tagad domājat par Dedo kā tēvu? Kā tas liek justies?
Godīgi? Reizēm neesmu droša, ka Vandai tā bija.
Tāds drošs pamats.
Protams, Dedo viņu šausmīgi mīl, bet reizēm...
Nu, reizēm viņš ir visīstākais nelga.
Viņš tikai ķēmojas un neko neuztver nopietni.
Tāpēc es cenšos, lai viņa šo spēku...
saņemtu no manis.
Tāpēc reizēm es šķietu tik pārlieku stingra un stūrgalvīga.
Runā, ka cilvēka patieso būtību iepazīst tikai krīzes situācijā.
Bet es kaut kā joprojām gaidu.
Gaidu, lai Dedo pa īstam uzņemtos atbildību.
PIEGĀDE RĪDIGERAM ŠĒFERAM ŠVARCVALDES CEĻŠ 2
5994, ZUNDERSHEIMA, VĀCIJA
Tēt? Ko tu te ārā dari?
Neko.
Man tev kas jāparāda.
Tātad vēlreiz apskatīju infrasarkanās kameras foto
un pamanīju dīvainu karstuma laukumu.
Kas te tā ož pēc muskusa?
Vai esi iesmaržojies?
- Tikai nedaudz odekolona. - Odekolona? Labi.
Sapratu. Tā datorspēļu ballīte.
Vai var gadīties, ka tur būs arī kāda meitene, kas tev patīk?
Kaut gan meitenes noteikti uz tādām neiet. Drīzāk nūģu bars.
Meitenes, protams, arī var būt nūģi, un es ar to negribu teikt, ka esi nūģis.
Uzskatu, ka esi foršs un stilīgs...
Karstuma punkts?
Jā.
Tātad es vēlreiz apskatīju mežmalas māju infrasarkanos uzņēmumus.
Un te ir karstuma laukums, it kā tur būtu māja.
Taču, ja to salīdzina ar karti,
mājas tur nemaz nav.
Karstuma laukums ir blakus mājai, dārzā, kur mājas nav.
Tas nozīmē, ka kāds tur apakšā uzbūvējis slepeno istabu.
Kas uzbūvējis slepeno istabu?
- Mēs atradām dīvainu karstuma punktu... - Te.
...ar dronu.
Tumšais nams?
Pēc kā te smaržo?
- Vai tās ir tonkas pupiņas? - Man jāiet.
Mani negaidiet.
Kas ir ar tām?
Noņēmu novērošanas kameras pie Rotiem.
Varbūt varam izmantot vēlreiz.
Jūs vakar vakarā visai vēlu pārradāties.
Es jūs nemaz nedzirdēju.
Nē?
Ko jūs darījāt?
Ak tā... Mēs...
Jā, mēs vēlreiz izmēģinājām jauno dronu.
Jā, aizmirsām par laiku.
Tā gan.
Kas ir Tumšais nams?
Jā. Tieši tā.
Kaut kāda šausmu māja Forsta ielā. Un acīmredzot
internetā par to klīst trakas teorijas.
- Izskatās tiešām šausmīga. - Jā. Mums vajadzētu turp aizbraukt.
- Vai drīkstu ienākt? - Protams.
Tā. Nu gan soļojiet tik iekšā.
Un jūs domājat, ka šī otra jaunā sieviete ir kaut kā saistīta ar Vandu?
Iespējams.
Jūsu senajam draugam Dominikam Bārtelsam vakar tika nozagts busiņš.
Tas, protams, ir slikti.
Zināt, kurš to izdarīja? Gan jau kādi jaunieši, vai ne?
Tā varētu domāt.
Vai drīkstu?
Jā, protams.
Vai pazīstat Haraldu Heselu? Viņš dzīvo Tannenringā.
- Hesels? Nē. - Man neko neizsaka.
- Nē, neko. Diemžēl. - Kāpēc vaicājat?
Viņš apgalvo, ka viņam vakar mājās kāds uzbrucis.
Izskatās, ka miegainā Zundersheima pēkšņi kļuvusi par noziedznieku midzeni.
- Tas gan nelāgi. - Nelāgi, jā.
Un kā viņam ir?
Galva kā spainis, bet citādi ir labi.
Paldies dievam.
- Vai drīkstu vienu paņemt līdzi? - Jā, protams. Man ir vesela kaudze.
Labi.
Un ziņojiet mums, ja uzzināsiet kaut ko par to Lenku, jā?
- Protams. - Labi.
Domāju, ka esmu jau tuvu.
Labi.
Ko viņa teica?
Hesela kungam uzbrukuši?
Ak jā.
Tur bija tāds starpgadījumiņš.
Ole!
Nāc.
- Čau. - Čau.
Macknife, drīkstu iepazīstināt? Tas ir Ole jeb Olboy.
Tiešsaistē esat jau tūkstošreiz tikušies, bet dzīvē ne.
Ole.
Un tas ir leģendārais Macknife. Dzīvē atsaucas arī uz "Kriss".
- Čau. Forši. - Kriss. Čau.
Kas te notiek, vecīt? Tu te arī guli, vai?
Nē, šad tad nosnaužos.
Ā jā. Nosnaudies. Baigi dīvaini.
Vai esi drošs, ka neesam pazīstami? Šķieti tiešām redzēts.
Jā, droši vien no ziņām.
Oles māsa ir Vanda Klata.
Pazudusī meitene.
Jūs jūtat? Kas tas ir? Sandalkoks?
Sūds. Sūds, sūds, sūds.
0. DIENA
Sūds, sūds, sūds.
Beidz kliegt! Beidz kliegt!
Beidz... Lūdzu, beidz kliegt! Lūdzu.
Man jādomā.
Izbeidz!
Ko?
Tu mēģini ko teikt?
Es neko nesaprotu. Tev aizlīmēta mute.
Ko tu dari? Izbeidz! Izbeidz! Izbeidz!
Kriss Novaks.
Kā tu zini manu vārdu?
Mēs gājām vienā skolā.
Tu mācījies trīs klases augstāk. Mēs kopā spēlējām Trīsgrašu operā.
Tu biji Mekijs Nazis. Es biju otrā mauka.
Vanda?
Oho. Tu izskaties...
Kā tev iet?
- Man gāja forši. - Jā.
Pirms es biju lieciniece slepkavībai un mani nolaupīja!
Palīgā!
- Palīgā! - Vanda!
Mēs esam nekurienes vidū. Beidz kliegt! Neviens nedzirdēs.
Nav jēgas. Skaidrs?
- Kas bija tā sieviete, kuru jūs novācāt? - Es nevienu nenovācu.
Un es nezinu, kas viņa bija. Nezināju, ka Lukass ko tādu dara.
Kas ir Lukass? Tips, kas novāca to sievieti?
Kris.
- Man jāzvana Lukasam. - Nē, pag, nezvani.
Kris, ja Lukass uzzinās, ka esmu dzīva,
tad viņš novāks arī mani.
Es redzēju viņu un ko viņš izdarīja. Lūdzu, Kris. Lūdzu.
LUKASS
Lūdzu, nē, Kris.
Kris? Viss kārtībā?
- Vecīt, kas tas bija? - Jā, piedod. Nebija plānots.
Un kas bija plānots?
Atslābsti un neķer trieku.
Tā kuce gribēja kaudzei cilvēku radīt kaudzi problēmu, jā?
Un kas viņa bija?
Vienalga. Viss beidzies.
Vai noķēri to otru?
Lūdzu, nē.
- Noķēru. - Jā!
Malacis.
Ļoti, ļoti, ļoti labi pastrādāts.
Es zināju, ka varu paļauties uz savu brālēnu.
Labi, klausies, Kris.
Pa telefonu mums drusku jāuzmanās, labi? Tev jātiek vaļā no tiem atkritumiem, jā?
Vienkārši ej iekšā mežā, cik dziļi vien vari.
Izroc bedri, sadedzini, aizroc. Skaidrs? Esmu tavs parādnieks.
- Viss labi? - Kā tad, bos.
Viņa ir tava.
- Es pat paspēšu uz otro puslaiku. - Malacis.
Viņš domā, ka jau esmu mirusi, vai ne? Ko tagad darīsi?
- Vai nogalināsi? - Es...
97. DIENA
Kā - jūs viņam uzbrukāt?
Mums nebija izvēles. Viņš atklāja kameras. Policija bija ceļā.
Mums tās kaut kā bija jādabū ārā. Iedomājies, ja tās atrastu Rauha.
Man tas galīgi nepatīk.
Hesels ir vecs dzērājs.
Viņam tāpat neviens neticēs. Viņam nav arī pierādījumu. Tā ka...
Bet ar to nozagto busiņu taču jums nav nekāda sakara, vai ne?
Kas nu atkal?
Ko?
Sveiki.
Pie jums skaisti.
Beidziet. Ne tuvu tik skaisti kā pie jums.
Cik nu no ārpuses var redzēt.
Kā varam jums palīdzēt?
Patiesībā mēs gribētu palīdzēt jums.
Lūsija nespēja beigt domāt par tikšanos ar jums,
un viņa izdomāja, kā jums palīdzēt.
Jā, drīz būs pagājušas 100 dienas kopš Vandas pazušanas,
un man ienāca prātā uzrīkot pasākumu, lai viņu pieminētu.
Un tad tā: "Kukū, es taču esmu profiņš organizēšanā."
"Vandas svētki".
Pie nosaukuma vēl strādājam. Varam vēl pamainīt.
Mēs visu noorganizēsim. Varētu uzstāties Sparkles.
Un es esmu radījis horeogrāfiju lēdijas Diānas nāvei.
Tas būtu izcili. Iespaidīgi, bet arī apcerīgi.
Iesaistīšu vecāku apvienību. Mātes atnestu ēdienus bufetei.
Jūs varētu pagatavot savus brīnišķīgos kartupeļu salātus.
Jums tikai jāzina, ka visa pilsēta stāv jums līdzās.
Simts dienas.
Kad to pasaka kāds cits, tas izklausās īstāk.
Jā, bet tā ir un paliek statistika.
Tas jau nenozīmē, ka 100. dienā kaut kas tiešām mainās.
Vandas svētki.
Tev tas nešķiet dīvaini? Svinēt svētkus.
Nav jau nekāda priecīga ballīte.
Tad kas? Piemiņas svinības?
Vandas svinības. Vandas svētki.
Un kas tā viņai par ādu?
Tai sievietei ir divi bērni pusaudži.
Un viņa izskatās kā pēc smilšu strūklas apstrādes un pulēšanas.
Un kā viņa smaržo, ne?
- Kur tu tagad iesi? - Ak tā, es tikai gribēju dažas stundas...
Karls lūdza, vai nevaru palīdzēt viņam ar kādu lietu. Jā.
- Domāju, ka gribējām apskatīt to māju. - Jā, apskatīsim.
Man tas nebūs ilgi.
Rīdiger, ver vaļā!
Rīdiger!
Tā nav mana problēma. Es par viņu samaksāju.
Viss taču bija sarunāts.
Es zināju!
Es atzvanīšu.
Kur viņa ir?
- Kas? - Kur viņa ir?
Dedo, tas ir liels pārpratums.
- Ko viņai nodarīji? - Pārpratums.
Ko tu viņai nodarīji, slimais kretīn? Pasaki!
Karlota tevi visu laiku aizstāvēja. Zināju, ka esi izvirtulis.
Neviens normāls cilvēks nenēsā ādas vestes.
Pasaki man! Kur viņa ir?
Ko tu viņai nodarīji?
Ko tu viņai nodarīji, tu, zirgastes psihopāt?
Kas tev ir pret zirgastēm?
Kur viņa ir?
Pasaki!
Es nopirku tīģeri.
- Ko? - Es nopirku tīģerieni.
Tumšajā tīmeklī. Par 25 000 eiro. Tāpēc arī nevarēju tev aizdot naudu.
Vakar viņu vajadzēja piegādāt,
bet pārdevēji teica, ka kāds nozadzis viņu mašīnu
un iekļuvis avārijā. Nu tīģeris ir izbēdzis.
Nu viņi negrib man atdot manu naudu. Saproti?
Tas viss ir traki. Bet tā ir taisnība.
- Tici man, Dedo! - Es ticu.
Tiešām? Tici?
Jā, es tev ticu.
Paldies, Dedo.
- Kas te notiek? - Ko tu te dari?
Šodien ir tēta dzimšanas diena, un es gribēju redzēt, kā tev iet.
- Jā, nē. Man iet labi. - Jā.
Labi, vienam no jums jāizstāsta, kas te notiek.
Rīdigers tumšajā tīmeklī nopirka tīģeri. Lūk.
Dedo atlaida, un viņš tērē visus jūsu iekrājumus.
- Tu, muļķa kretīn! Nesaki viņai... - Tu, muļķa kretīn!
- Patiesībā tas nav nelegāli. - Muti!
Vai tā ir taisnība?
Karlota, tici man, tas ir nedaudz sarežģīti.
Nemaz neizklausās sarežģīti.
Vai tev ir darbs? Jā vai nē?
Nē, bet es gribēju tev izstāstīt. Tikai negribēju, lai tu uztraucies.
- Ak tā. Tu negribēji, lai es uztraucos. - Jā, es gribēju visu atrisināt.
Dedo, kad tu esi kaut ko atrisinājis?
Kad vien tu centies kaut ko risināt, pēc tam ir desmit reizes sliktāk.
Es zinu, es zinu. Tu domā, ka es vienmēr tikai ķēmojos
un man būtu beidzot jāuzņemas atbildība.
- Un es to vēlos. Bet... - Ko tu tikko pateici?
Tu noklausījies manu terapiju?
Nē.
Es negribēju. Tas bija drīzāk negadījums.
- Saki, vai uzskati mani par muļķi? - Nē, Karlota.
Nopietni, es skatījos kartē un tad dzirdēju jūs,
bet es negribēju noklausīties.
Viss.
Mums viss ir cauri.
Karlota, lūdzu.
Karlota.
Vecīt. Nu tu esi sūdos līdz ausīm.
Ej dirst.
Tas bija forši. Cik vēsi viņi tos džekus piežmiedza!
Jā, tiešām vāks.
- Noskatīsimies vēl vienu spēli? - Jā, simts procenti.
Tā, es pārliecināju savus senčus nopirkt VIP paketi.
Tāpēc, ja vēlaties, varam iečekot āfterīti.
Forši. Ak dievs!
Ole, tu esi leģenda.
VIP, baby!
Paldies.
- Ak dievs, Kris, Astral Ambush. - Nē. Nē.
Ak dievs! Kas tas?
Oho.
Forši.
- Čau. - Čau, sagaidīšanas šoti.
- Jā. - Paldies.
- Prozit. - Prozit, puiši.
- Prozit. - Prozit.
Sāksim ar aliņu?
- Jā, labi. Paņemšu. - Nē, nē.
Tu mūs atvedi. Ole dabūja aproces. Es nopirkšu.
- Es arī varu... - Nē, nē. Nopirkšu. Viss labi.
Klau, kā tu pazīsti Aleksu?
Viņš spēlē futbolu ar manu brālēnu Lukasu.
Man žēl par tavu māsu.
Joprojām šķiet nereāli.
Šķiet, ka viņa tūlīt stāvēs manā istabā un neliks mierā.
Skaidrs. Tad tāda vecākā māsa viņa bija?
Jā, vecīt. Katru dienu: "Ole, neesi tāds nūģis.
Ole, nepird, kad esmu mašīnā,
citādi izstāstīšu mammai, ka skaties pornofilmas viņas datorā."
Nē. Tiešām?
Visu laiku krita uz nerviem.
Varu iedomāties.
Viņa atgriezīsies. Noteikti. Zin... Apsolu.
Jā?
Tā. Trīs ali maniem hombreros.
- VIP, baby! - VIP!
Aiziet!
97. DIENA
0. DIENA
Vecmāmiņ, es iešu lejā spēlēt datorspēles. Labi?
Labi, manu puisīt.
Ko teici, manu puisīt?
Ja es noņemšu līmlenti, vai tu kliegsi?
Tad es to atstāšu.
Labi. Es nekliegšu.
- Apsoli? - Apsolu.
- Kur mēs vispār esam? - Manas vecmāmiņas pagrabā.
Agrāk tā bija vectētiņa hobiju istaba,
kur viņš pa kluso gāja dzert.
Bet vectēvs ir miris, un vecmāte nevar nokāpt lejā, tāpēc tā ir tukša.
- Tikai nesaki, ka tu te dzīvo. - Nē.
Nu, es šobrīd meklēju jaunu mājvietu, bet līdz tam...
- Vecīt. - Ko? Tikai pagaidām.
Turklāt varu rūpēties par vecmāmiņu.
Viņai ir demence, reizēm nokrīt, tāpēc jāpalīdz piecelties...
Un kas tagad notiks? Turēsi mani te kā savu seksa verdzeni?
- Nē! - Tad ko? Būšu tava cietumniece?
Nē, ne cietumniece. Tu esi nebrīvprātīga viešņa. Nezinu.
Man tā ir pirmā reize, labi? Varbūt vari nebraukt virsū...
- Es tomēr tevi izglābu. - Izglābi?
Labi, varbūt ne izglābu, bet arī nenogalināju.
- Vai man tagad jābūt pateicīgai? - Nezinu, varbūt nedaudz. Jā.
- O, mans varonis. - Smieklīgi. Ļoti smieklīgi.
Liels paldies, Kristofer, ka mani nenogalināji.
- Vanda, pats varu sevi dirsināt, jā? - Nē, nopietni. Paldies, Kris Novak,
ka nenogalināji, bet iespundēji vecmāmiņas pagrabā.
Kāda neaptverama labsirdība.
Pagaidi.
Kāpēc tu vispār biji tur mežā?
- Lukass teica, ka viņam mani vajag. - Dari visu, ko viņš liek?
Kad nomira mani vecāki, neviens par mani nerūpējās.
Tikai Lukass un vecmāmiņa.
Tāpēc jā, ja viņš saka, ka viņam mani vajag, es esmu klāt.
Atceros, kā uzzināju, kas notika ar taviem vecākiem.
Noteikti bija briesmīgi.
Jā, visai briesmīgi.
Bet tā nu tas ir. Dzīve reizēm ir briesmīga.
Vismaz manējā.
- Viņi mani meklēs. - Es zinu.
Kad pazūd skaista baltā meitenīte, visi jūk prātā.
- Es tev šķietu skaista? - Tā tas nebija...
Stulbums.
Labi, ko tu darītu manā vietā?
Ietu pie policijas.
Izstāstītu, kas noticis, ka neko par to nezināju.
- Jā, kā tad. - Es nopietni.
Zinu, ka tu nopietni.
Bet piedod, Vanda, tava pasaule ir pilnīgi citāda nekā mana.
Kāpēc?
Tavā pasaulē viss ir melns vai balts. Visticamāk, pārsvarā balts.
Ir tādi jēdzieni kā labs un ļauns, pareizi un nepareizi,
un policija ķer sliktos un pasargā labos, vai ne?
Man tā nenotiek.
- Pateikšu, ka man palīdzēji. - Vanda, tu nesaproti.
Tāds kā es no kā tāda neizkuļas sveikā.
Es nedrīkstu nonākt ķurķī.
Kurš rūpēsies par manu vecmāmiņu? Kurš rūpēsies par viņu?
Es...
Es esmu tādā pakaļā.
97. DIENA
Lai būtu uzreiz divi.
Vai arī nē, ņemšu martini.
Nu, ko tāds sprauns vīrs kā tu viens dara krogā?
Nu...
Kas par puisi...
stiprs kā ozols.
Klau, vai neesam pazīstami?
Cik man zināms, ne. Nē.
Tēvs Šēfers.
- Pieķerts. - Kā jums klājas?
O, nu. Kā vienmēr.
Esmu ceļā tā Kunga uzdevumā.
Ak tā? Pēdējoreiz šķita, ka jums ir tāda kā ticības krīze.
Jā. Jā.
Būt par priesteri noteikti ir vientuļi.
Iedomājos tās vientuļās naktis.
Noteikti māc ilgas pēc tuvības un sievišķīgām rūpēm.
- Starp citu, mani sauc Anita. - Šēfers. Tēvs Šēfers.
Anita
- Ak, Harald! Jau atkal? - Jā.
Pazūd tava meita,
kaut kāds tips viņu nolaupa, un viņa ir pazudusi.
Un tas nav smieklīgi.
Vai tev ir draudzene?
Nē.
Vai ir kāds, kas tev patīk?
Jā, bet tas cilvēks par to nezina.
Saprotu.
Kā lai to izdara? Zin, kā lai to pasaka tam cilvēkam?
Vecīt, nav ne jausmas. Varbūt tas vienkārši jādara.
Tas laikam ir kā jaunā spēlē.
Tur arī jāiet vienkārši iekšā,
pat tad, ja zini, ka sākumā dabūsi pa purnu.
Bet jāturpina, citādi neuzvarēsi.
Vienkārši jāiztur,
un, ja apdauzīsies un sadegsi, tad sāksies jauna spēle.
- Mums vajadzētu to darīt. Viņiem pateikt. - Ko? Tagad?
Jā, apdauzīties un sadegt.
VECMĀMIŅA NEATBILDĒTS ZVANS
Sveiks.
Nu?
Man tev kas jāsaka.
Jā? Kas ir?
Piedod.
Piedošanu.
Vecmāmiņ? Vecmāmiņ, te Kriss. Vai viss labi? Kas noticis?
Kristofer, piedod, ka traucēju.
Nezinu, kā tas notika. Pēkšņi pazuda visas gaismas.
Jā, labi. Klau, neraizējies. Es tūlīt braucu.
- Labi, vecmāmiņ? - Nē, nav vajadzīgs. Piezvanīju Lukasam.
- Lukasam? - Jā. Viņš jau ir ceļā.
Tā ka neraizējies, jā?
Izpriecājies.
Lai jautri!
Es nedrīkstu vienmēr vienkārši vilkties līdzi.
Zin, ja es nemaz nemēģinu, tad jau nevaru salaist grīstē, vai ne?
Lai gan tā domā tikai zaudētāji, un es tāds neesmu...
Man viņai jāparāda, ka neesmu zaudētājs.
Viņš gan tāds baismīgs.
Tā šaušalīgā māja.
- Anita, tu esi ģēnijs. - Ko?
Man jāiet uz šaušalīgo māju.
Es atradīšu slepeno istabu, izglābšu Vandu un visu vērsīšu par labu.
Anita, tieši to man vajadzēja.
Paldies.
Un kurš par to visu tagad maksās?
Ole?
Tu esi piedzēries.
Ole.
Kas par leģendāru nakti.
Tev vajag zobubirsti?
Dedo?
PIEDOD MAN!
Sūda būšana!
Dedo!
Lukas.
Cik jauki, ka atbrauci.
Viss ir tumšs. Laikam kāds drošinātājs izdedzis.
Kur Kriss?
Datorspēļu ballītē ar saviem draugiem.
Johaidī.
Ja viņš tā turpinās, nekad netiks no šejienes prom.
Kur ir drošinātāji?
Vectēva vecajā hobiju istabā.
- Labi. Es apskatīšos, labi? - Jā.
Hei?
Vai tur kāds ir?
Kris?
Dedo!
- Karlota! - Dedo!
Tūlīt pat izbeidz un nāc atpakaļ!
Esmu tevi pievīlis. Tu uz mani dusmojies. Tūlīt visu nokārtošu.
- Tūlīt pat nāc atpakaļ. - Es tev pierādīšu, ka neesmu zaudētājs.
- Dedo! - Nē. Ne šoreiz.
Tu ierāpies kaut kādu jukušo dārzā
kaut kādu baumu dēļ, kam tik un tā nav jēgas.
Tagad...
Jukusi? Karlota, izbeidz!
Tev ir histērija.
Vai dzirdēji?
Jā.
Vanda.
Es eju iekšā.
Vanda, tu tur esi?
Vai esat ķirzakcilvēki?
Nu, pelīt?
Tev nu gan liels ierocis.
Manas asinis jums nedabūt.
- Ei, ei, ei, ei. - Stop. Nē, nē, nē.
PAMATĀ ZOLTANA SPIRANDELLI STĀSTS
Tulkojusi Aija Oliņa