0-INĖ DIENA
Labas, kas gero?
Krisai.
Turi mane paimti.
Dabar pat.
Ką, dabar? Maniau, tau rungtynės.
Turiu kai ką padaryti, man reikia pastiprinimo.
Dabar.
Pastiprinimo?
Krisai, nepradėk. Tai rimta.
Reikia, kad padarytum tai dėl manęs. Dabar.
Ar viskas gerai?
Susitinkam už „Kapitän“ po 20 minučių. Lauksiu.
Lukai, kas...
- Jokių problemų. - Aš greitai.
Močiute. Turiu išeiti kelioms valandoms.
- Išgėrei vaistus? - Ką?
Gydytojai sakė gerti po dvi tabletes kasdien. Išgėrei?
Neprisimenu.
Nesijaudink.
Tada tiesiog išgerk šitas.
- Gerai? - Gerai.
Imk. Užsigerk vandeniu.
Neskanu?
Tu geras berniukas, Kristoferi.
Nežiūrėk per ilgai televizoriaus, gerai?
Myliu tave.
Tu mano dukra!
Su šita moterimi tas pats mėšlas kiekvieną dieną! Man įgriso!
Mano senelis mylėjo paukščius.
Labiau už žmones,
labiau už žmoną ir už vaikus.
Turbūt labiau už anūkus.
Nors aš jam išties patikau.
Mėgstamiausias mano senelio paukštis buvo paprastoji raudonuodegė.
Tą paukštį labai sunku rasti. Bet nėra neįmanoma.
Senelio manymu, mėgstamiausias paukštis toks ir turi būti.
- Po galais, atsargiai! - O Dieve.
- Atsiprašau. - Ne!
Logiška.
Jei mėgstamiausias paukštis būtų keturspalvis žiedsiurbys, būtų nelogiška.
Pasitrauk! Tiesiog pasitrauk!
Tokio gyvenime nepamatysi.
Ir, atvirkščiai, kodėl tavo mėgstamiausias paukštis būtų žvirblis?
Kas čia smagaus?
Raudonuodegė – tobulas viduriukas.
Prietaringieji suomiai tiki, kad raudonuodegė – mirties pranašas.
Bet senelis sakė, kad ji pernelyg graži, kad užtrauktų nesėkmę.
- Biče, ką čia veikiam? - Užsičiaupk ir neklausinėk.
Ir išjunk tą mėšlą.
Nieko keisto, kad nesusirandi merginos.
VANDA + SENELIS
Senelis visada sakydavo, kad miręs...
sugrįš raudonuodegės pavidalu ir pasirūpins,
kad man nieko nenutiktų.
PAUKŠČIŲ STEBĖJIMAS – H. ŠĖFERIS
Laimingos Nupelvokeno nakties, seneli.
Negali būti.
Labukas.
Seneli?
Čia tu?
Viena paprastoji raudonuodegė.
Turiu tave nufotografuoti.
O, ne.
O varge.
Šūdas.
Krisai!
Nagi! Sugauk ją! Mikliau! Varyk!
Furgonas užregistruotas Dominiko Bartelso vardu?
- Taip. - O jis pranešė apie vagystę?
97-A DIENA
Kiek žinau, ne.
Tai tikrai dera prie gyvūnų kontrabandos teorijos.
Pirštų atspaudų yra?
Visi nuvalyti.
Taigi, vakar matėme Bartelsą, besituštinantį po rožių krūmu.
Šiandien surandame jo furgoną, įsirėžusį į jūsų mylimą Nipel...
- Nupel. - ...vokeną.
Nupelvokeną.
Gal
jį vėl prispaudė?
Karlota?
Karlota!
Atsiprašau. Mintys nuklydo.
Taip.
Sakėte, kad šiandien – jūsų tėvo gimtadienis?
Taip, teisingai.
Jam būtų suėję 88-eri.
Jis mirė prieš trejus metus.
Pastaruoju metu daug apie jį galvoju.
Jiedu su Vanda
buvo kaip du vandens lašai nuo pat jos mažų dienų.
Jiedu išeidavo ir dingdavo ištisoms valandoms.
Jis labai mylėjo gamtą ir panašiai.
Jis būtų žinojęs, ko imtis, jei būtų šitaip nutikę.
Toks jau jis buvo žmogus.
Visada turėjo atsakymą.
Jis nesvyruodavo.
Ilgai nesupratau, kokia stipri dėl to tapau.
Žinodama, kas jis šalia.
Kol vieną dieną jo neliko.
O kokia jūsų nuomonė apie Dedą kaip tėvą?
Atvirai? Kartais man neramu, ar Vanda jį turėjo.
Tą saugų pamatą.
Turiu galvoje, Dedas, žinoma, ją dievina, bet kartais...
Kartais jis būna šiek tiek trenktas.
Kvailioja, į nieką nežiūri rimtai.
Todėl tada aš bandau suteikti jai tos stiprybės...
pati.
Bet galiausiai pasirodau kaip griežta ragana.
Sako, žmogus parodo savo tikrąjį veidą krizės metu.
Bet aš turbūt tebelaukiu.
Laukiu, kol Dedas nuoširdžiai prisiims atsakomybę.
PRISTATYMAS RIUDIGERIUI ŠĖFERIUI JUODOJO MIŠKO TAKAS 2
ZUNDERSHEIMAS 5994, VOKIETIJA
Tėti? Ką čia darai?
Nieko.
Turiu tau kai ką parodyti.
Dar kartą peržiūrėjau šiluminės vaizdo kameros nuotraukas
ir pastebėjau keistą karštą tašką.
Kas čia per kvapas? Muskusas?
Pasitepei losjonu po skutimosi?
Tik truputį pasikvėpinau.
Pasikvėpinai? Aišku.
Tavo kompiuterinių žaidimų vakarėlis.
Pala... gal ten eina ir mergina?
Nors neįsivaizduoju, kad į tokį renginį eitų daug merginų.
Tik būrelis moksliukų.
Nors merginos, aišku, irgi gali būti moksliukės,
ir, beje, nesakau, kad esi moksliukas,
nes manau, kad esi kiečiausias vyrukas...
Karšta dėmė?
Taip.
Todėl dar kartą peržiūrėjau namų miško pakrašty šilumines nuotraukas.
Ir čia yra karšta namo dėmė.
Bet jei sulygini su žemėlapiu,
namo ten nėra.
Karšta dėmė yra šalia namo kieme, kur namo nėra.
Vadinasi, kažkas įrengė slaptą kambarį po savo galiniu kiemu.
Kas įrengė slaptą kambarį?
- Mudu su tėčiu radom keistą karštą dėmę... - Čia.
...su dronu.
Tamsiajame name?
Kas čia per kvapas?
- Tongapupė? - Man metas.
Nelaukit.
Kas čia?
Išėmiau blakes iš Rotų namų.
Gal galim panaudoti jas dar kartą.
Vakar vakare grįžai gan vėlai.
Negirdėjau, kada parėjai.
Ne?
Ką veikei?
Mes...
Mes vėl išbandėme naująjį droną.
Taip. Turbūt praradom laiko nuovoką.
Taip.
Kas tas Tamsusis namas?
Taip, teisingai.
Kažkoks šiurpus namas Miško gatvėje. Pasirodo,
apie jį internete sklando keisčiausios istorijos.
Tikrai šiurpu.
- Taip. Turėtume ten užsukti. - Būtinai.
- Galiu užeiti? - Žinoma.
Gerai. Na štai. Užeikit.
Ir manote, kad ta kita mergina kažkaip susijusi su Vanda?
Gali būti.
Vakar pavogė jūsų seno draugo Dominiko Bartelso furgoną.
Koks siaubas.
Ar žinote, kas pavogė? Turbūt kažkokie vaikigaliai?
Aš taip spėčiau.
Galima?
Taip, žinoma.
„NICOTINA“, 4 MG
Pažįstate Haraldą Heselį?
Jis gyvena Tanenringe.
- Heselį? Ne. - Negirdėtas.
- Nesu tokio girdėjusi, atsiprašau. - Kodėl klausiate?
Jis teigia, kad vakar vakare kažkas jį užpuolė namuose.
Pasirodo, apsnūdęs Zundersheimas virto nusikaltimų sostine.
- Koks siaubas. - Taip, siaubas.
Ir kaip jis laikosi?
Išskyrus stiprų galvos skausmą, daugiau viskas gerai.
Ačiū Dievui.
Galiu paimti vieną į kelionę?
Taip, žinoma. Turiu visą krūvą.
Gerai.
Ir pranešite mums, kai sužinosite daugiau apie tą Lenką, ar ne?
- Be abejo. - Gerai.
Manau, trūksta visai nedaug.
Gerai.
Ką ji pasakė?
Ponas Heselis buvo apiplėštas?
Teisingai, taip.
Nutiko čia tos dalykėlis.
Oli!
Kas gero?
Eikš.
- Labas. - Labas.
Maknaifai, galiu jus supažindinti?
Čia Olis arba Olbojus.
Tūkstantį kartų susitikote internete, bet nė karto – tikrame gyvenime.
Oli.
Čia pati legenda, Maknaifas.
Tikrame gyvenime jis prisistato Kriso vardu.
- Labas. Jėga. - Krisai. Labas.
Kas gero, biče? Tu čia ir miegi?
Ne, tik kartais, jei reikia nusnūsti.
Aišku. Nusnūsti. Tikrai nieko keisto.
Ei, žmogau. Aš tikrai tavęs nepažįstu? Atrodai labai matytas.
Taip, turbūt iš žinių.
Olio sesuo – Vanda Klat.
Dingusi mergina.
Bičiukai, užuodžiat? Kas čia? Santalas?
Šūdas.
0-INĖ DIENA
Šūdas.
Nustok klykti!
Baik... Prašau, nustok klykti!
Prašau. Turiu pagalvoti!
Baik!
Ką?
Bandai kažką pasakyti?
Negaliu suprasti. Tavo burna užklijuota!
Ką darai? Baik, pasakiau!
Krisai Novakai.
Iš kur žinai mano vardą?
Kartu lankėm mokyklą.
Tu trejais metais už mane vyresnis.
Kartu vaidinome „Trijų grašių operoje“.
Tu vaidinai Maką Peilį. Aš – antrąją kekšę.
Vanda?
Atrodai...
Kaip gyveni?
- Gyvenau gerai. - Taip.
Kol nepamačiau žmogžudystės ir nebuvau pagrobta!
Gelbėkit!
- Gelbėkit! - Vanda!
Mes vidury laukų. Nustok rėkti.
Niekas tavęs neišgirs.
Nėra prasmės. Aišku?
Kas ta moteris, kurią nužudėt?
Aš nieko nenužudžiau!
Nežinau, kas ji tokia.
Nežinojau, kad Lukas užsiima tokiais dalykais.
Kas tas Lukas? Vyrukas, kuris ją nužudė?
Krisai.
- Turiu paskambinti Lukui. - Nereikia. Stok. Neskambink jam.
Krisai, jei Lukas sužinos, kad esu gyva,
nužudys ir mane.
Mačiau jį. Mačiau, ką jis padarė.
Prašau, Krisai. Prašau.
Prašau, nereikia, Krisai.
Krisai? Viskas gerai?
Biče, kas ten buvo?
Taip, atsiprašau. Planas buvo ne toks.
O koks buvo planas?
Tiesiog atsipalaiduok ir nemyžk į kelnes.
Ta kalė norėjo pridaryti didelės bėdos daugeliui žmonių, aišku?
Kas ji tokia buvo?
Nesvarbu. Viskas baigta.
Sugavai tą kitą?
Prašau, nereikia.
- Turiu ją. - Taip!
Puiku.
Šaunuolis.
Žinojau, kad galiu tavim pasikliauti, pusbroli.
Gerai, klausyk, Krisai.
Galvokim, ką kalbam telefonu, gerai?
Turi išmesti šiukšles, aišku?
Tiesiog nuvažiuok kuo giliau į mišką.
Iškask duobę, sudegink ir užkask. Aišku?
Lieku tau skolingas.
- Viskas gerai? - Žinoma, bose.
Ji – jūsų.
- Aš net į antrą kėlinį spėsiu. - Šaunuolis.
Jis mano, kad aš negyva, tiesa?
Ką dabar darysi?
- Nužudysi mane? - Manau... Aš...
97-A DIENA
Jūs jį užpuolėte?
Neturėjom pasirinkimo. Jis surado blakes.
Pas jį važiavo policija.
Turėjom kažkaip jas išimti.
Įsivaizduok, jei Rauch būtų jas radusi.
Man tai nepatinka.
Heselis – senas girtuoklis.
Niekas juo nepatikės, jis neturi įrodymų. Taigi...
O su tuo pavogtu furgonu jūs niekaip nesusiję, tiesa?
Kas dabar?
Ko?
Labas.
Gražūs namai.
Prašyčiau. Ne tokie gražūs kaip jūsų.
Kiek mačiau iš išorės.
Kuo galime padėti?
Mes norėtume padėti jums.
Liusė niekaip nepamiršta jūsų susitikimo anądien,
ji sugalvojo, kaip galėtume padėti.
Netrukus bus 100 dienų nuo Vandos dingimo,
todėl pamaniau, galėtume surengti renginį, kad ji išliktų gyva atmintyje.
O aš pasakiau: „Sveiki, čia ponas Renginių organizuotojas.“
„Vandos festivalis“.
Čia tik laikinas pavadinimas. Galėsim dar pagalvoti.
Mes viską suorganizuotume.
Pasirodytų „Kibirkštėlės“.
Turiu choreografiją, sukurtą ledi Dianos mirties proga.
Būtų tobula. Įsimenantis įvykis, verčiantis susimąstyti.
Galėčiau įtraukti Tėvų ir mokytojų asociaciją.
Visos mamos atneštų maisto.
Jūs galėtumėte pagaminti savo nuostabiąją bulvių mišrainę.
Tik norime, kad žinotumėte, jog visas miestelis jus palaiko.
Šimtas dienų.
Skamba daug tikroviškiau iš svetimų lūpų.
Taip. Bet tai yra ir liks statistika.
Tai nereiškia, kad kas nors iš tikrųjų pasikeis po 100 dienų.
Vandos festivalis.
Nemanai, kad tai keistoka? Surengti vakarėlį?
Tai nebus išgertuvės.
Tai kas tada? Pagerbimas.
Vandos šventė. Vandos festivalis.
Be to, kodėl tos moters tokia oda?
Ji turi du paauglius vaikus, bet veide – nė raukšlelės.
Lyg būtų nušlifuota smėliu.
Ir ji taip gardžiai kvepia, tiesa?
Kur eini?
Taip, man tik reikia kelių valandų...
Karlas paprašė padėti. Taip.
Maniau, apžiūrėsime tą namą?
Taip, apžiūrėsime.
Aš ilgai netruksiu.
Riudigeri, atidaryk!
Riudigeri!
Ne mano problema. Aš už ją sąžiningai sumokėjau!
Ar ne? Viskas buvo paruošta.
Taip ir žinojau.
Aš tau perskambinsiu.
Kur ji?
- Kas? - Kur ji?
Dedai, apie ką tu kalbi?
- Ką su ja padarei? - Kaip suprasti?
Ką jai padarei, šunsnuki nesveikas? Pasakyk!
Karlota visą šį laiką tave gynė.
Žinojau, kad esi iškrypėlis.
Joks sveiko proto žmogus nedėvi odinių liemenių!
Pasakyk man. Kur ji?
Ką jai padarei?
Ką jai padarei, tu, psiche su arklio uodega.
Kuo tau užkliuvo uodegėlė?
Kur ji?
Pasakyk man!
Nusipirkau tigrą!
- Ką? - Nusipirkau tigrę.
Tamsiajame internete. Už 25 000 eurų.
Todėl negalėjau paskolinti tau pinigų.
Ji turėjo atvykti vakar,
bet žmonės, iš kurių ją pirkau, pasakė, kad kažkas pavogė furgoną su tigre
ir padarė avariją. Dabar tigrės nebėra.
Jie nenori man grąžinti pinigų.
Žinau, skamba beprotiškai, bet tai tiesa.
- Turi manimi patikėti, Dedai. - Tikiu tavimi.
Tikrai? Tiki manimi?
Taip, tikiu.
Ačiū, Dedai.
- Kas čia vyksta? - Ką tu čia veiki?
Šiandien tėčio gimtadienis ir aš... norėjau pažiūrėti, kaip laikaisi.
- Taip, ne. Gerai. - Taip.
Gerai, vienas iš jūsų turi man pasakyti, kas čia vyksta. Dabar.
Riudigeris nusipirko tigrą tamsiajame internete. Prašau.
Dedas prarado darbą ir išleido visas jūsų santaupas.
- Šunsnuki tu! Nesakyk... - Tai tu šunsnukis!
Iš esmės tai, ką padariau, nepažeidžia įstatymo...
Užsičiaupk!
Ar tai tiesa?
Karlota, tai... sudėtinga.
Neatrodo sudėtinga.
Turi darbą? Taip ar ne?
Ne, bet norėjau tau pasakyti. Tik nenorėjau nuliūdinti.
Taip. Nenorėjai manęs nuliūdinti?
Taip, norėjau viską sutvarkyti.
Dedai, kada tu ką nors sutvarkei?
Kai pabandai, dešimteriopai viską pablogini!
Žinau, tau atrodo, kad aš nuolat tik kvailioju,
kad turiu prisiimti atsakomybę.
- Ir aš noriu. Bet aš... - Ką tu pasakei?
Klauseisi mano terapijos?
Ne.
Nenorėjau. Tai nutiko netyčia.
- Laikai mane kvaile? - Ne, Karlota.
Aš rimtai. Kai ko ieškojau žemėlapyje, po to išgirdau tavo balsą,
bet nenorėjau slapčia klausytis.
Viskas.
Tarp mūsų viskas baigta.
Karlota, prašau.
Karlota.
O varge. Biče. Tu tikrai prisidirbai.
Užsičiaupk.
„ŽAIDIMŲ PASAULIS“
Biče, buvo nerealu. Negaliu patikėti, kaip greitai jie tuos bičus išguldė.
Taip, žmogau. Net nesitiki.
Pažiūrėkim dar vieną žaidimą?
Šimtu procentų.
Taigi, galbūt įtikinau savo tėvus sumokėti už VIP paketą.
Norit užsukti į dūzges?
Jėga! O Dieve.
Oli, tu nerealus.
VIP, pupa!
Ačiū.
O Dieve. Krisai, „Astralinė pasala“.
Ne.
O Dieve. Kas čia?
Nerealu, žmogau.
- Labas. - Labas. Pasitikimo taurelės.
- Taip. - Ačiū.
- Į sveikatą. - Į sveikatą, vaikinai.
- Į sveikatą. - Į sveikatą.
Pradėkim nuo alaus?
Gerai. Aš nupirksiu.
Ne.
Tu mus atvežei, Olis gavo apyrankes. Dabar aš vaišinu.
- Galėčiau ir aš... - Ne. Vaišinu. Viskas gerai.
Iš kur pažįsti Aleksą?
Jis žaidžia futbolą su mano pusbroliu Luku.
Užjaučiu dėl sesers.
Vis dar atrodo netikra.
Vis tikiuosi, kad ji įsiverš į kambarį ir pradės man krušti smegenis.
Ji buvo tokia vyresnioji sesuo?
Taip, žmogau. Kasdien: „Oli, nebūk tokiu moksliuku,
Oli, nebezdėk, kai aš mašinoje,
arba pasakysiu mamai, kad žiūrėjai porno jos kompiuteryje.“
Ne. Ji taip sakydavo?
Ji visada buvo rakštis subinėje.
Galiu patikėti.
Ji sugrįš. Tikrai.
Pažadu.
Gerai?
Gerai. Trys alaus mano hombreros.
- VIP, pupa! - VIP!
Pavarom!
97-A DIENA
0-INĖ DIENA
Močiute, pažaisiu kompiuterinius žaidimus apačioje, gerai?
Gerai, brangusis.
Ką sakei, brangusis?
Jei nuplėšiu lipnią juostą, klyksi?
Tada paliksiu.
Gerai. Neklyksiu.
- Pažadi? - Pažadu.
- Kur mes, po galais? - Mano močiutės rūsyje.
Čia buvo senelio „hobių kambarys“.
Iš esmės jis išsmukdavo čia išgerti.
Bet dabar jis miręs, o mano močiutė negali nulipti laiptais, todėl čia tuščia.
- Nesakyk, kad tu čia gyveni. - Ne.
Tik šiuo metu ieškau kito buto, bet...
- Biče. - Ką? Laikinai.
Be to, galiu prižiūrėti močiutę.
Jai demencija, ji nuolat parkrenta, taigi...
Tai kas dabar?
Laikysi mane čia kaip kažkokią sekso vergę?
- Ne! - Tai kas aš tada? Tavo kalinė?
Ne, ne kalinė. Greičiau viešnia per prievartą, nežinau.
Man tai pirmas kartas, aišku? Gal galėtum taip neužsipulti...
- Aš tave išgelbėjau, ar ne? - Išgelbėjai mane?
Gerai, gal neišgelbėjau, bet nenužudžiau.
- Turėčiau būti už tai dėkinga? - Nežinau, gal truputį. Taip.
Tu mano didvyris.
Juokinga. Labai juokinga.
Labai ačiū, Kristoferi, kad manęs neužmušei.
Gerai, nereikia elgtis kiauliškai.
Ne, aš rimtai. Labai tau ačiū, Krisai Novakai,
kad manęs neužmušei, tik užrakinai savo močiutės rūsyje.
Koks neįtikėtinas gerumas.
Palauk.
Ką tu išvis veikei miške?
- Lukas sakė, kad jam manęs reikia. - O tu darai viską, ką jis sako?
Jis vienintelis manimi rūpinosi, kai mirė mano tėvai,
jis ir močiutė.
Taigi, taip. Kai jis pasako, kad jam manęs reikia, atvažiuoju.
Pamenu, girdėjau apie tavo tėvus.
Turbūt buvo žiauru.
Taip. Tikrai žiauru.
Bet taip jau yra. Kartais gyvenimas būna žiaurus.
Bent jau maniškis.
- Jie manęs ieškos. - Manai, aš to nežinau?
Visi išsikrausto iš proto, kai dingsta graži baltaodė mergina.
Manai, kad aš graži?
Aš ne tą...
Kvailystė.
Gerai. Ką darytum manim dėta?
Kreipčiausi į policiją.
Papasakok jiems, kas nutiko ir kad nieko apie tai nežinojai.
- Taip, žinoma. - Aš rimtai.
Žinau, kad rimtai.
Bet atleisk, Vanda. Tavo pasaulyje viskas veikia kitaip nei manajame.
Kodėl?
Tai reiškia, kad tavo pasaulyje viskas yra balta ir juoda, daugiausia balta.
Yra gėris ir blogis, policija vaikosi blogiukus
ir gina gerus vyrukus.
Mano pasaulyje viskas kitaip.
- Pasakysiu jiems, kad man padėjai. - Vanda, tu nesupranti!
Toks kaip aš neišsisuks iš tokio dalyko!
Negaliu sėsti į kalėjimą.
Kas rūpinsis močiute? Kas ją prižiūrės?
Man...
Man šakės.
97-A DIENA
Įpilkit ir antrą.
Tiesą sakant, išgersiu martinio.
Kodėl toks žaliūkas geria vienas?
Na.
Tokios stiprios rankos,
kaip senas ąžuolas.
Tu toks matytas. Mes pažįstami?
Kiek žinau, ne.
Tėve Šėferi.
- Pričiupai. - Kaip sekasi?
Na, žinai. Kaip visada.
Keliauju, dirbu Viešpaties darbą.
Tikrai? Paskutinį kartą, regis, tave buvo ištikus tikėjimo krizė.
Taip.
Turbūt jautiesi vienišas vilkėdamas sutaną.
Įsivaizduoju tas ilgas, vienišas naktis,
turbūt ilgiesi geros moters glamonių.
Beje, aš – Anita.
Šėferis. Tėvas Šėferis.
Anita
- Vaje, Haraldai. Vėl? - Taip.
Jūsų dukra dingo,
ją pagrobė kažkoks vyrukas, nuo to laiko ji nepasirodė.
Tai nejuokinga.
Turi merginą?
Ne.
Ar esi ką nors įsižiūrėjęs?
Taip, bet tas žmogus to nežino.
Suprantu tave.
Kaip turėtum tą padaryti? Pasakyti tokį dalyką?
Biče, nežinau. Gal tiesiog turi pasakyti?
Žinai, panašiai, kaip pradėdamas naują žaidimą.
Turi tiesiog įšokti,
nors žinai, kad tikriausiai tau išspardys subinę.
Bet jei nežaisi, nelaimėsi.
Tiesiog padaryk tai,
o jei paslysi ir pražūsi, tiesiog atgimsi iš naujo.
Turėtume tą padaryti. Turėtume jiems pasakyti.
Ką? Dabar?
Taip, paslysti ir pražūti kartu.
MOČIUTĖ PRALEISTAS SKAMBUTIS
Labas.
Na?
Turiu tau kai ką pasakyti.
Taip? Kas yra?
Atsiprašau.
Močiute? Močiute, čia Krisas.
Ar viskas gerai? Ar kas nutiko?
Kristoferi, atsiprašau, kad trukdau.
Nežinau, kas nutiko. Staiga šviesos išsijungė.
Gerai, paklausyk. Nesijaudink, aš jau grįžtu.
- Gerai, močiute? - Ne, nereikia. Paskambinau Lukui.
- Lukui? - Jis jau atvažiuoja.
Todėl nesijaudink, gerai?
Smagiai praleisk laiką.
Pasilinksmink.
Negaliu toliau arti kaip jautis.
Galvoju, maždaug, jei nesistengsiu, tada ir nesusimausiu, ar ne?
Bet taip galvoja nevykėliai, o aš nesu nevykėlis...
Turiu kažkaip jai parodyti, kad nesu nevykėlis.
Jis žiauriai šiurpus.
Šiurpusis namas.
Anita, tu – genijus.
Ką?
Turiu nueiti į šiurpųjį namą.
Turiu rasti slaptą kambarį, išgelbėti Vandą, tada viskas susitvarkys!
Anita, man tikrai to reikėjo.
Ačiū.
Kas dabar už visa tai sumokės?
Oli?
Tu girtas.
Oli.
Nerealus vakaras.
Tau reikia dantų šepetėlio?
Dedai?
ATSIPRAŠAU!
O šūdas!
Dedai!
Lukai.
Kaip miela, kad užsukai.
Visur tamsu.
Turbūt perdegė saugiklis.
Kur Krisas?
Jis kompiuterinių žaidimų vakarėlyje su draugais.
Jėzau.
Jei jis nesiliaus, tai gyvens su tavim amžinai.
Kur saugiklių dėžė?
Sename senelio hobių kambaryje.
- Gerai. Pažiūrėsiu, gerai? - Taip.
Alio?
Kas nors yra viduje?
Krisai?
Dedai!
- Karlota. - Dedai.
Tučtuojau baik. Tuoj pat sugrįžk!
Aš tave nuvyliau. Tu ant manęs pyksti. Aš viską sutvarkysiu.
Tuoj pat grįžk.
Parodysiu, kad nesu nevykėlis.
- Dedai. - Ne. Ne šįkart.
Įsilauši į kažkokio pamišėlio kiemą
dėl iš piršto laužtų paskalų.
Ei.
Gal...
Išprotėjai? Karlota, baik.
Puolei į isteriją.
Girdėjai?
Taip.
Vanda.
Einu į vidų.
Vanda, tu ten?
Jūs – driežažmogiai?
Labas, mažute.
Turi didelį ginklą.
Negersite mano kraujo!
- Ei. - Baik. Ne.
PAGAL ZOLTANO SPIRANDELIO SUKURTĄ ISTORIJĄ
Išvertė Sandra Siaurodinė