NIČTI DAN
Hej, kako si?
Chris.
Pome moraš.
- Takoj. - Zdaj? Nisi na tekmi?
Nekaj moram narediti. Potrebujem okrepitve.
- Takoj. - Okrepitve?
Chris, ne zajebavaj me. Resno je.
To moraš narediti zame. Takoj.
Je vse v redu?
Čez dvajset minut se dobiva za Kapitanom.
Lukas, kaj...
- V redu. - Ne bom dolgo.
Babi, za nekaj ur moram ven.
- Si vzela tablete? - Kaj?
Zdravnik je rekel dve na dan. Si ju vzela?
- Ne spomnim se. - Nič hudega.
- Vzemi te. Prav? - Ja.
Izvoli. Malo vode.
Zanič okusa so, a?
- Dober fant si, Christopher. - Ne glej preveč teveja.
Rad te imam.
Moja hči si!
Ta ženska vsak dan goni isto. Sita sem je!
Moj ded je imel rad ptice. Bolj kot ljudi,
bolj kot svojo ženo in otroke. Verjetno bolj kot svoje vnuke.
Čeprav... Mene je imel zelo rad.
Njegova najljubša vrsta je bila pogorelček.
Zelo težko jo je najti. Vendar ne nemogoče.
Dedi je menil, da mora biti najljubša ptica prav taka.
- Presneto, pazi! - Ojej. Oprostite.
Ne, ne, ne!
Logična izbira. Štiribarvni omelovec pa pač ne.
Pusti! Samo pusti!
Pri nas ga ne bi videli.
In obratno, zakaj bi za najljubšo ptico izbrali vrabca?
Ne bi bilo zabavno. Pogorelček je zlata sredina.
Vraževerni Finci verjamejo, da pogorelčki napovedujejo smrt.
A za dedija so bili prelepi, da bi prinašali smolo.
- Kaj počneva tukaj? - Utihni in ne sprašuj.
In ugasni to sranje. Nič čudnega, da ne dobiš punce.
WANDA + DEDI
Dedi je govoril, da se bo, ko bo umrl,
vrnil kot pogorelček in skrbel, da se mi ne bo nič zgodilo.
OPAZOVANJE PTIC
Vesel Žlehtmandeljčev večer, dedi.
Saj to ni res.
Pozdravljen.
Dedi?
Si to ti?
En pogorelček.
Slikati te moram.
Ne.
Porkaš.
Drek.
Chris! Daj, zgrabi jo. Pojdi!
Lastnik kombija je Dominik Bartels?
- Ja. - In je prijavil krajo?
97. DAN
Ne da bi vedel.
Vsekakor se ujema s teorijo o tihotapljenju živali.
Je kaj prstnih odtisov?
Vsi so pobrisani.
Bartelsa sva včeraj videla čepeti za rožnim grmom.
In njegov kombi se je zaletel v vašega dragega Žlamp...
- Žleht. - Mandeljca.
Žlehtmandeljca.
Mogoče
ga je spet začrvičilo.
Carlotta?
Carlotta!
Oprostite. Z mislimi sem bila drugje.
Ja.
Rekli ste, da je danes rojstni dan vašega očeta.
Drži.
Oseminosemdeset bi bil star.
Umrl je pred tremi leti.
Zadnje čase veliko razmišljam o njem. Z Wando
sta bila sorodni duši.
Včasih sta izginila za več ur.
Zelo se je navduševal nad naravo.
Vedno je vedel, kaj narediti.
Tak človek je bil. Vedno je poznal odgovor.
Bil je neomajen.
Dolgo se nisem zavedala, kako zelo me je to okrepilo.
Zavedanje, da je tam.
Dokler ga en dan ni bilo več.
In kako to vpliva na vaš pogled na Deda kot očeta?
Resno? Včasih me skrbi, ali je Wanda to imela.
Take varne temelje.
Dedo jo seveda obožuje, ampak včasih...
No, včasih je teslo.
Šaljivec je, ničesar ne jemlje resno.
Zato ji to moč poskušam vliti...
Jaz.
Ampak zato se zdim strašanska tečnoba.
Pravijo, da se človekova prava narava pokaže v krizi.
Ampak jaz še vedno čakam.
Čakam, da Dedo res prevzame odgovornost.
NASLOV ZA DOSTAVO: RÜDIGER SCHÄFER SCHWARZWALDWEG 2
5994 SUNDERSHEIM NEMČIJA
Oči? Kaj počneš tukaj?
Nič.
Nekaj ti moram pokazati.
Še enkrat sem pogledal posnetke toplotne kamere in opazil nenavadno žarišče.
Mošus duham.
- Si uporabil kolonjsko? - Samo malo vodice po britju.
Vodice po britju.
Na žur videoigričarjev greš.
Čakaj, pride tudi kakšna punca?
Čeprav verjetno ne hodijo na take stvari. Samo štrebarji.
No, tudi punce so lahko štrebarske in nimam te za štrebarja,
ker se mi zdiš največji frajer...
Žarišče?
Ja.
Še enkrat sem pogledal posnetke hiš na robu gozda.
Našel sem eno žarišče.
Ampak če ga primerjaš z zemljevidom...
Tam ni hiše.
Žarišče je ob hiši, na vrtu, kjer ni hiše.
Nekdo je pod dvoriščem zgradil skrivni prostor.
Kdo pa?
- Z očetom sva našla žarišče... - Tukaj.
Z brezpilotnikom.
Temna hiša?
Kaj je ta vonj?
- Je to tonka? - Iti moram. Ne čakajta me.
- Kaj je to? - Iz hiše Rothovih sem odstranila kameri.
Lahko jih znova uporabiva.
Sinoči si se pozno vrnil. Nisem te slišala priti.
Ne?
Kaj si počel?
No, veš... Spet sva preizkušala brezpilotnik.
Ja. Očitno sva pozabila na čas. Ja.
- Kaj je Temna hiša? - Saj res.
Srhljiva hiša na Forststraße.
Menda o njej na spletu krožijo divje teorije.
- Res je srhljivo. - Ja. Zapeljiva se tja.
- Smem naprej? - Seveda.
No, kar vstopite.
In mislite, da je to drugo dekle nekako povezano z Wando?
Mogoče. Vašemu prijatelju Dominiku Bartelsu so včeraj ukradli kombi.
Joj, kako grozno.
Veste, kdo je bil? Verjetno mularija, ne? Na to bi pomislil jaz.
Smem?
Seveda.
Poznate Haralda Hessla? Na Tannenringovi živi.
- Hessla? Ne. - Nisem še slišala zanj.
- Ne bi rekel. - Zakaj sprašujete?
Trdi, da ga je sinoči doma nekdo napadel.
Zaspani Sundersheim očitno postaja žarišče kaznivih dejanj.
- To je grozno. - Drži.
Kako se počuti?
Hud glavobol ima, sicer pa mu ni nič.
Hvala bogu.
Smem eno vzeti s sabo?
Seveda. Ogromno jih imam.
Dobro.
Saj nama boste povedali, ko boste o tej Lenki izvedeli kaj več, kajne?
- Seveda. - Fino.
Mislim, da sem precej blizu.
Dobro.
Kaj je rekla? G. Hessla so oropali?
Saj res. Zgodil se je majhen incident.
Ole!
Oj.
Pridi.
- Živjo. - Živjo.
MacNož, predstavil vaju bom.
To je Ole, Olboy.
Na spletu sta se srečala že neštetokrat.
Ole.
To pa je legendarni MacNož. Oziroma v resničnem življenju Chris.
- Oj. Kul. - Chris. Oj.
Stari, tudi spiš tukaj?
Ne, samo včasih, če moram malo oddremati.
Malo oddremati. To sploh ni čudno.
Hej, si prepričan, da se ne poznava? Zelo znan se mi zdiš.
Verjetno iz poročil.
Olejeva sestra je Wanda Klatt. Tista pogrešana.
Duhata? Kaj je to? Sandalovina?
Drek, drek, drek.
NIČTI DAN
Drek, drek, drek.
Nehaj kričati. Nehaj kričati!
Nehaj... Prosim, nehaj kričati! Prosim. Razmisliti moram.
Nehaj!
Kaj?
Hočeš kaj povedati?
Ne razumem. Usta imaš prelepljena.
Kaj počneš? Nehaj. Nehaj že!
Chris Novak.
Kako veš, kdo sem?
Na isto šolo sva hodila. Tri letnike pred mano si bil.
V Operi za tri groše si igral Mackieja Noža. Jaz pa Drugo cipo.
Wanda?
Vau. Videti si...
Kako si?
- Bila sem super. - Ja.
Dokler nisem bila priča umoru in ugrabljena!
- Na pomoč! - Wanda!
Sredi ničesar sva. Nehaj vpiti. Nihče te ne more slišati.
Nobenega haska ni od tega.
- Kdo je bila ženska, ki si jo ubil? - Nikogar nisem ubil!
Ne vem, kdo je bila. Nisem vedel, da Lukas to počne.
Kdo je Lukas? Tisti, ki jo je ubil?
Chris.
- Lukasa moram poklicati. - Ne.
Če bo izvedel, da sem živa...
Tudi mene bo ubil. Videla sem, kaj je naredil.
Prosim, Chris. Prosim.
Prosim, ne. Chris.
Chris? Je vse v redu?
- Kaj je bilo tisto? - Oprosti. Ni bilo v načrtu.
- In kakšen je bil načrt? - Pomiri se. Brez panike.
Mrha je hotela mnogim povzročiti kup težav.
- Kdo je bila? - Ni važno. Konec je.
Si ujel ono drugo?
Prosim, ne.
- Ja. - To!
Bravo.
Priden.
Vedel sem, da lahko računam nate, bratranec.
Chris, poslušaj me.
Po telefonu bodiva previdna.
Smeti moraš odnesti, prav?
Čim globlje v gozd pojdi.
Izkoplji luknjo, zažgi, zakoplji. Tvoj dolžnik sem.
- Vse v redu? - Seveda, šefinja.
Tvoja je.
- Celo drugi polčas bom ujel. - Priden.
Misli, da sem mrtva, ne?
Kaj boš zdaj?
- Me boš ubil? - Mislim, da...
97. DAN
- Napadla sta ga? - Ja. Kamere je odkril.
Policija je bila na poti. Morala sva jih odstraniti.
- Zamisli si, da bi jih Rauchova našla. - To mi ni všeč.
Hessel je star pijanec. Nihče mu ne bo verjel in nima dokazov. Zato...
Pa ukradeni kombi? Saj nimaš prstov zraven, ne?
Kaj je spet?
Kaj?
Zdravo.
- Lepa hiša. - Dajte no. Ne tako lepa kot vaša.
Vsaj od zunaj se tako zdi.
Kaj lahko naredimo za vas?
Radi bi vam pomagali.
Lucie ni nehala razmišljati o vajinem srečanju in se je nečesa domislila.
Od Wandinega izginotja bo kmalu minilo sto dni.
Lahko bi priredili dogodek, da bi spomin nanjo ostal živ.
Rekel sem si: "Hej, to obvladam!"
- "Wandin praznik." - Delovni naslov je.
Vse bi organizirali. Nastopile bi Iskre.
Uporabili bi mojo koreografijo ob smrti princese Diane.
Super bi bila. Presunljiva, razmišljujoča.
Vključila bi šolski svet. Vse mame bi kaj pripravile.
Vi na primer vašo slastno krompirjevo solato.
Radi bi le, da veste, da vam ob strani stoji vse mesto.
Sto dni.
- Ko to nekdo izreče, se zdi resničnejše. - Ja. Vendar je le statistični podatek.
Ne pomeni, da se stoti dan res kaj spremeni.
Wandin praznik.
Se ti to ne zdi nekoliko čudno? Zabava?
Saj ne bo divji žur.
Kaj pa potem? Spominska slovesnost.
Wando bomo slavili. Wandin praznik.
Kako ohranja tako kožo?
Dva najstnika ima, pa niti ene gube. Kot da jo je nekdo speskal in spoliral.
In lepo diši, ne?
Kam greš?
Samo nekaj ur rabim, da...
Karl me je prosil, da mu pri nečem pomagam. Ja.
- Ne bova šla pogledat tiste hiše? - Bova.
Ne bom dolgo.
Rüdiger, odpri!
Rüdiger!
To ni moj problem. Pošteno sem jo plačal.
Ja? Vse je bilo dogovorjeno.
Vedel sem.
Pokličem nazaj.
Kje je?
- Kdo? - Kje je?
Dedo, o čem govoriš?
- Kaj si ji naredil? - Ne razumem.
Kaj si ji naredil, izprijenec? Povej!
Carlotta te je ves čas branila. Vedel sem, da si sprevržen.
Usnjene telovnike nosijo samo norci. Povej.
Kje je? Kaj si ji naredil?
Kaj, ti čopasti psihopat?
Kaj imaš proti čopom?
Kje je?
Povej!
Tigra sem kupil!
- Kaj? - Tigrico sem kupil.
Na temnem netu. Za 25.000 evrov.
Zato ti nisem mogel posoditi. Včeraj naj bi prispela,
ampak prodajalci so rekli, da je nekdo ukradel kombi
in se zaletel z njim. Tiger je izginil.
Oni pa mi nočejo vrniti denarja.
Vem, da zveni noro. Ampak je res.
- Moraš mi verjeti. - Verjamem ti.
- Res? Verjameš mi? - Ja.
Hvala, Dedo.
- Kaj se dogaja? - Kaj pa ti tukaj?
Danes je očetov rojstni dan. Hotela sem videti, kako si.
- Ja. Dobro sem. - Ja.
Eden naj mi pove, kaj se dogaja. Takoj.
- Rüdiger je kupil tigra na temnem netu. - Dedo je ob službo in porablja prihranke.
- Prasec! Ne povej ji... - Ti si prasec!
- V bistvu nisem kršil zakona... - Utihni!
Je to res?
Carlotta, no... Zapleteno je.
Ni.
Imaš službo? Ja ali ne?
Ne, a sem ti hotel povedati. Le vznemiriti te nisem hotel.
Nisi me hotel vznemiriti?
- Ja. Hotel sem urediti. - Dedo, kdaj si pa že kaj uredil?
Vsakič, ko poskusiš, vse samo grozno poslabšaš.
Vem, da misliš, da sem neresen in da moram sprejeti odgovornost.
- In bi rad. Ampak... - Kaj si rekel?
Moji terapiji si prisluškoval?
Ne.
Nisem hotel. Po nesreči sem.
- Me imaš za neumno? - Ne, Carlotta.
Nekaj sem iskal na zemljevidu in te zaslišal. Nisem hotel prisluškovati.
Dovolj. Med nama je konec.
Carlotta, prosim.
Carlotta.
Joj, stari. Zdaj si pa res zasral.
Utihni.
Stari, noro, kako hitro so jih zmleli.
Ja. Noro.
- Si bomo ogledali še eno igro? - Absolutno.
Starše sem prepričal, da mi plačata VIP paket.
Bi šla na afterparti?
Mega. O bog.
Ole, legenda si.
VIP, stari! Hvala.
O bog. Chris, Astral Ambush.
Ne. Ne.
O bog. Kaj je to?
Carsko.
- Živjo. - Šilce dobrodošlice?
- Ja. - Hvala.
- Na zdravje. - Na zdravje.
Na zdravje.
Si privoščimo pivo?
- Ja. Jaz grem ponj. - Ne.
Ti si peljal, Ole je priskrbel zapestnice. Jaz plačam.
- Lahko bi... - Ne, jaz bom.
Od kod poznaš Alexa?
Z mojim bratrancem Lukasom igra nogomet.
Žal mi je za tvojo sestro.
Še vedno se zdi neresnično.
Še kar pričakujem, da mi bo vdrla v sobo in začela težiti.
Taka starejša sestra je bila?
Ja. Vsak dan. "Ole, ne bodi tak štrebar.
Ne prdi v avtu ali pa mami povem, da si na njenem prenosniku gledal porniče."
Ne. To je naredila?
Vedno je bila naporna.
Si lahko predstavljam.
Vrnila se bo. Obljubim.
Ja?
Okej. Tri piva za moja hombreros.
- VIP, stari! - VIP!
Dajmo!
97. DAN
NIČTI DAN
Babi, dol grem igrat računalniške igre.
Prav, srček.
Srček, kaj si rekel?
Boš vpila, če ti snamem trak?
- Potem ga bom pustil gor. - Prav. Ne bom vpila.
- Obljubiš? - Obljubim.
- Kje sva? - V kleti moje babice.
To je bila dedkova "hobisoba".
Sem se je kradel pit.
Ampak zdaj je mrtev, babi ne more po stopnicah, in je prazna.
- Ne reci, da tukaj živiš. - Ne. Samo stanovanje iščem...
- Stari. - Kaj? Začasno je.
Pa še za babi lahko skrbim.
Dementna je in ves čas pada...
Pa zdaj?
Me boš tu zadrževal kot spolno sužnjo?
- Ne! - Kaj pa? Sem tvoja zapornica?
Ne. Prej neprostovoljna gostja. Ne vem.
To počnem prvič. Bodi prizanesljiva.
- Rešil sem te, ne? - Rešil?
Okej, ne rešil. Ampak te nisem ubil.
- In za to naj bom hvaležna? - Mogoče malo. Ja.
- O, moj junak. - Res smešno.
Christopher, hvala, ker me nisi ubil.
- Ne bodi tako naporna. - Ne, resno. Hvala, Chris Novak,
ker me nisi umoril in si me samo zaprl v babičino klet.
Neizmerno prijazen si.
Hej, počakaj.
Kaj si sploh počel v gozdu?
- Lukas me je rabil. - Mu v vsem ustrežeš?
Poleg babi je po smrti mojih staršev edini skrbel zame.
Ja, zato pridem, ko reče, da me potrebuje.
Slišala sem za tvoje starše.
Gotovo je bilo grozno.
Ja. Bilo je.
Ampak tako je. Življenje je včasih grozno. Vsaj moje.
- Iskali me bodo. - Misliš, da ne vem?
Vsem se zmeša, ko izgine luštna belka.
Luštna se ti zdim?
Nisem tako...
Butasto.
Dobro. Kaj bi naredila na mojem mestu?
Šla bi na policijo.
Povej, kaj je bilo, in da nisi nič vedel.
- Pa ja. - Resno mislim.
Vem. Žal mi je, ampak tvoj svet ni tak kot moj.
Zakaj ne?
V tvojem svetu je vse črno-belo. Večinoma belo.
Obstajata pravica in krivica. Policisti preganjajo barabe
in varujejo poštenjake. Moj svet ne deluje tako.
- Rekla bom, da si mi pomagal. - Ne štekaš!
Taki kot jaz se ne izmažejo.
Ne morem v zapor. Kdo bo potem skrbel za babi?
No...
Res sem v riti.
97. DAN
Kar dva natočite.
Ne, martini bom.
Zakaj tak korenjak pije sam?
No...
Kako močne roke. Kot star hrast.
Znani se mi zdite. Se poznava?
Ne da bi vedel. Ne.
Oče Schäfer.
- Drži. - Kako ste?
Hja, kot vedno.
Potujem, opravljam božje delo.
Aja? Zadnjič se je zdelo, da imate krizo v verovanju.
Ja. Ja.
Kot duhovnik ste gotovo osamljeni.
V tistih dolgih osamljenih nočeh
gotovo hrepenite po dotiku dobre ženske.
Mimogrede, Anita sem.
Schäfer. Oče Schäfer.
Anita...
- Zaboga, Harald. Spet? - Ja.
Vaša hči je izginila.
Nekdo jo je ugrabil in od takrat je pogrešana. In to ni smešno.
Imaš punco?
Ne.
Ti je katera všeč?
Ja, ampak ne ve za to.
Štekam.
Kako to narediš? Komu poveš?
Stari, ne vem. Mogoče moraš ukrepati.
Kot ko igraš novo igro. Kar začeti moraš,
čeprav veš, da boš nastradal.
Ampak če ne igraš, ne moreš zmagati.
Kar pogumno.
Če boš pogorel, se boš rodil znova.
Potem pa dajva. Povejva jima.
Kaj? Zdaj?
Ja. Pogoriva skupaj.
BABI ZGREŠEN KLIC
Hojla.
No?
Nekaj ti moram povedati.
Ja? Kaj je?
Oprosti.
Babi? Babi, jaz sem, Chris. Je vse v redu? Se je kaj zgodilo?
Christopher, oprosti, ker te motim.
Ne vem, kako se je zgodilo. Ampak nenadoma so luči kar ugasnile.
Poslušaj, ne skrbi. Pridem domov.
- Prav, babi? - Ni ti treba. Lukasa sem poklicala.
- Lukasa? - Je že na poti. Zato ne skrbi, prav?
Uživaj.
Privošči si.
Ne morem korakati na mestu.
Če ne poskusiš, ti ne more spodleteti, ne?
Ampak tako razmišljajo zgube. Nisem zguba. To ji moram nekako pokazati.
Srhljiv je.
Srhljiva hiša.
Anita, genijka si.
Kaj?
K srhljivi hiši moram.
Najti moram skrivni prostor, rešiti Wando in potem bo vse urejeno.
Anita, točno to potrebujem.
Hvala.
Kdo bo zdaj vse to plačal?
Ole?
Pijan si.
Ole.
Nora noč.
Rabiš zobno ščetko?
Dedo?
ŽAL MI JE!
Sranje.
Dedo!
Lukas.
Zelo lepo, da si se oglasil.
Vse je temno.
Gotovo je pregorela varovalka.
Kje je Chris?
S prijatelji je na zabavi računalniških iger.
Zaboga. Če bo tako nadaljeval, bo večno živel s tabo.
Kje so varovalke?
V dedijevi stari hobisobi.
- V redu. Pogledal bom, prav? - Ja.
Halo?
Je kdo notri?
Chris?
Dedo!
- Carlotta. - Dedo. Takoj nehaj. Pridi sem.
Razočaral sem te. Jezna si name. Vse bom uredil.
- Takoj se vrni. - Pokazal ti bom, da nisem zguba.
- Dedo. - Ne. Ne tokrat.
Vlamljaš na dvorišče nekega zblojenca
zaradi govoric, ki sploh nimajo smisla.
Hej.
Dajva...
Si zmešana? Carlotta, nehaj.
Histerična si.
Si slišala?
Ja.
Wanda.
Vstopil bom.
Wanda, si tukaj?
Sta človeka kuščarja?
Zdravo, miška.
Veliko orožje imaš.
Ne bosta pila moje krvi!
- Hej. - Nehaj. Ne.
PO ZGODBI ZOLTANA SPIRANDELLIJA
Prevedla Polona Mertelj