Suru on kuulemma viisivaiheinen.
97. PÄIVÄ
Kieltäminen, viha, neuvottelu, masennus ja vihdoin hyväksyminen.
Mutten sanoisi niitä vaiheiksi.
Ne ovat ennemminkin kuin tietokonepelin tasoja.
Kakkostasolle pääsee vasta suoritettuaan ykköstason.
Jotkut jäävät jumiin tietylle tasolle, koska se on vaikea -
kuten Mario Kartin Sateenkaaritie.
Millainen psykopaatti sen keksi?
1. KIELTÄMINEN
Kaikki hyvin.
Se on väärinkäsitys.
He ovat normaaleja ihmisiä. Kun he palaavat, selvitämme tämän.
Vai normaaleja?
Normaalejako, Dedo?
Heillä on salainen bunkkeri pihallaan.
Heidän tyttärensä melkein ampui sinut.
Varsijousella.
Netin mukaan he etsivät jo metsästä seuraavia uhrejaan.
Carlotta, et kai oikeasti usko, että he ovat kannibaaleja?
Kyllä.
Kolme kuukautta sitten en olisi uskonut.
Enkä olisi uskonut, että terapeuttini sai miehensä pukemaan kommandopipon,
jotta voisi teeskennellä sekstaavansa murtomiehen kanssa.
Tai että veljeni ostaisi lemmikkitiikerin.
En olisi uskonut,
että tyttäremme katoaisi.
Enkä todellakaan olisi uskonut,
että mieheni voisi valehdella minulle kuukausia.
Anna kännykkäsi.
Miksi? Mitä suunnittelet?
Soitan poliisin vapauttamaan meidät.
Ei kenttää. Täydellistä.
Seinät ovat massiiviset. Ehkä lyijyllä vuoratut.
Näköjään hyvää työtä.
Jättipotti.
Oikeastaan aika romanttista.
Uskallakin.
He ovat kai preppereitä.
Mitä he ovat?
Preppereitä.
Maailmanloppuun uskovia.
Niin.
Se saisi alkaa saman tien.
Kollegani oli prepperi.
Loistava rappari. Saimme tietää, että hän joi omaa virtsaansa.
Hei! Päästäkää meidät ulos!
- Carlotta. - Päästäkää ulos!
Carlotta, keksimme jotain.
Ehkä on toinen uloskäynti.
Anna minun yrittää.
Ehkä tyttö ei lukinnut sitä.
Ei. Se on ehdottomasti lukossa.
Kohde on neutralisoitu.
Presidentille kerrotaan pian.
Amerikan kansa...
97. PÄIVÄ
2. PÄIVÄ
Hei. En tiennyt, mistä pidät, joten ostin teriyaki-kanaa.
Se on lempivoileipäni.
Tuli mieleen, että ehkä olet kasvissyöjä, joten ostin kasvisleivän.
En ole kasvissyöjä.
Selvä, hyvä.
Se näyttääkin inhottavalta.
Chris, kuuntele.
Olen ollut täällä lähes kaksi vuorokautta.
Useimmat kadonneet löydetään 48-72 tunnin aikana.
Tilastojen mukaan siis minut löydetään 36 tunnin sisällä.
Se on vain ajan kysymys.
On parasta kaikille, jos vain vapautat minut.
Selvä.
- Irrotan nämä. - Olen tosissani.
En mainitse sinua.
Olet ollut mukava. Toit minulle leivänkin.
Annan tilaisuuden.
Sinäkö annat minulle tilaisuuden?
Jos kerran olet tuollainen.
Sundersheim ei ole iso.
Kuinka usein kuuma 17-vuotias on kadonnut täällä?
- Ei ikinä. - Sanoitko itseäsi kuumaksi?
Rentoudun tässä, syön leipäni ja odotan etsintäpartion tuloa ovelle.
Sitten sanot:
"Wanda, kerro heille, että ostin sinulle kanaleivän."
Ja minä sanon: "Sori.
Olen traumatisoitunut, ja tämä kundi on kamala,
joten hän joutaa vankilaan."
Siellä kierrät mieheltä miehelle kuin hammastahnaputkilo.
Lopetitko?
Missä käyn vessassa?
- Tuo on vitsi. - Tämä ei ole hotelli.
Mutta tämä ei toimi kummallekaan.
Haluatko todella kantaa joka päivä paskaämpäriä ylös ja alas portaita?
Minäpä kerron jotain.
Et selviä tästä mitenkään. Et ole oikea rikollinen.
Poliisi kiertää ovelta ovelle tutkimassa taloja.
He ovat pian täällä. He löytävät minut, ja joudut linnaan!
Paskapuheesi saa pääni särkemään! Nyt riittää!
Päästä minut ulos!
Olen pahoillani.
Chris!
Viimeinen tilaisuus! Varoitan sinua! Chris!
Chris!
2. VIHA
Miten teet sen, Dedo?
Ollaan rehellisiä.
Aina kun tilanne on perseestä, sinä tulet -
- ja teet siitä pahemman. - Selvä...
Miksi seurasin sinua?
Olin jo ulkona. Suhteemme oli ohi.
Olin jo vapaa. En ollut enää vastuussa sinusta.
Mutta sitten -
ajattelin, että teet taas jotain uskomattoman tyhmää.
Mitä minä tein? Seurasin sinua tänne.
Kuten aina. Kuin täysi idiootti.
Olisin voinut päästää sinut yksin,
lapsi olisi ampunut sinut varsijousella, ja se olisi siinä.
Älä katso minua kuin loukkaantunut saukko, joka kaipaa sääliä.
En sääli sinua vaan itseäni!
Älä vollota.
Älä ala vollottaa!
En vollota.
- Lopeta! - Minä yritän.
Kiellän sinua itkemästä.
Mitä heillä on täällä?
Kuivalihaa.
Ananassäilykkeitä.
Herkkua! Papusäilykkeitä.
Papusäilykkeitä grillityyliin.
Toivottavasti varastoitte ilmanraikastimia, psykopaatit.
Loistavaa!
Riisiä!
Missä keitätte sen, nerot?
Missä keitätte hiton riisin?
He pitävät välillä hauskaakin.
Carlotta, ehkä...
Selvä.
No niin, Dedo.
Mikä oli suunnitelma?
Jatkaa, kunnes rahat loppuvat,
ja toivoa, etten huomaa, kun ulosotto vie huonekalumme?
En olisi sallinut sitä.
Mikset kertonut työsi menettämisestä?
Olisimme keksineet ratkaisun, me kaksi yhdessä tiiminä.
En voinut, koska...
Koska mitä?
Ei mitään. Olet oikeassa. Olisi pitänyt kertoa.
- Ei. Mitä aioit sanoa? - En mitään.
- Kylläpäs. - En.
Sanoit "koska", ja yleensä sitä seuraa jotain.
Unohda se.
Koska mitä, Dedo?
Koska -
viime aikoina -
olet -
raivostunut rajusti.
Raivostunut?
Minähän en raivostu!
Niinpä niin. Selvä.
Hei! Hei!
Päästäkää meidät ulos!
Senkin hullut paskiaiset!
Tulkaa syömään meidät ennen kuin pilaannumme!
- Aivan. - Hei!
Mikset tee mitään?
- Mitä pitäisi tehdä? - En tiedä!
Etsi uloskäynti. Keksi suunnitelma.
Tee jotain äläkä istu perseelläsi kuin idiootti.
Tämä...
Oi, vau.
- Mitä? - Ei mitään.
Niin. Ehkä täällä on tarkoitus olla ties kuinka pitkään.
Eikö saa olla tarpeita?
Toki. Ehdottomasti.
Älä hauku lutkaksi.
En hauku ketään vaan olen vaikuttunut.
Nämä prepperit ovat hyvin valmistautuneita.
Valmiita kaikkeen.
Miten hyvin pervo prepperi preppaa, jos pervo prepperi preppasi pervosti?
Dedo, olet inhottava.
13. PÄIVÄ
No niin. Tapahtui jotain tyhmää.
Pesin vaatteesi. Ne päätyivät mummin vanhojen vaatteiden pinoon.
Hän vei ne kierrätykseen.
Ostin sinulle kirppikseltä uusia mutten tiennyt kokoasi.
Ehdin siis voileipäpuotiin vasta lounasruuhkan jälkeen,
eikä mitään hyvää ollut jäljellä.
Siispä tonnikala...
Wanda?
En kestä enää!
En pasko enää ämpäriin!
Ja jos pitää syödä vielä yksi leipä,
murhaan jonkun!
- En saa henkeä, Wanda. - Ihan sama.
Anteeksi.
Luoja. Tämä on inhaa.
Melkein tapoit minut.
- Sitä suunnittelinkin. - Hitto.
Lukitsit minut tänne.
Tökkäsit sormella silmääni, psykopaatti.
Sinä kuristit minua!
Olisin voinut sokeutua.
Lisäksi sanoin, etten pidä tonnikalapaskasta!
Mikä sinua vaivaa?
Olen ollut kaksi viikkoa lukittuna kellariin! Se minua vaivaa!
Kun pääsen täältä, olet pahassa kusessa.
Et aavistakaan, mitä kaikkea -
kerron siitä, mitä teit minulle, ja menen tosi moneen true-crime-podcastiin.
Kerron, mitä kaikkea paskaa teit minulle.
Sitten he ajattelevat: "Vau, se Chris on aivan sairas."
Sitten saat lempinimen tyyliin "Kellarifriikki".
Sinusta tehdään TikTok-videoita.
Joku tekee tästä elokuvan, ja joku ääliö esittää sinua -
tyyliin: "Hei, olen Chris.
Olen perverssi, joka lukitsee tyttöjä kellariin."
Olet ilkeä.
- Minäkö ilkeä? - Niin!
Olet ilkeä ihminen. Olit jo koulussa. Muistin juuri.
Mitä sanoit?
Sinä ja tyttökaverisi.
Olitte oikea ilkeiden tyttöjen jengi.
- Se ei ole totta. - Onpas.
Kävitte aina syvältä olevaa psykologista sotaa somessa.
"Saanko tähän tykkäyksen? Ja kenet tägään?
Miten varmistan, että kutsumatta jääneet tietävät näiden bileiden olleen mahtavat?"
Viihdytit itseäsi flirttailemalla niiden kanssa, joilla ei ollut mahiksia,
juuri sen verran, että hetken ajan he luulivat onnistuvansa,
ja sitten lähetit kaverisektorille!
Tuollaisenako minua pidät?
Pidänkö sinua suosittuna ja kauniina?
Pidän.
Saatko sillä sosiaalista valtaa?
Ehdottomasti.
Mutta enimmäkseen tuskin tiedät, mitä teet.
En voi sille mitään, jos olen kaunis ja suosittu.
Sanot itseäsi kauniiksi ja suosituksi.
- Siitä se alkaa! - Sinä sanoit äsken niin!
Mutta siinä on eroa, sanooko sen muut vai itse!
Sitä ei pitäisi sanoa itsestään!
Oletetaan, vaikkei se ole realistista, että sanot jotain kivaa minusta.
Jotain tyyliin: "Chris, olet todella..."
"Hiuksesi ovat OK."
En silti sanoisi ikinä: "Hiukseni ovat OK",
koska en uskoisi sitä!
Onko se hyvä asia?
Anteeksi, että toin tonnikalaa.
Chris.
Niin?
Hiuksesi ovat OK.
3. NEUVOTTELU
Kädet pään taakse! Kasvot seinään!
Minulla on AR-15. Yksikin väärä liike, niin käytän sitä.
- Rynnäkkökivääri. - Kasvot seinään!
Kyllä. Kasvot ovat seinässä.
Tulen nyt. Jos kasvot eivät ole seinässä eivätkä kädet pään takana...
Kädet pään taa.
...pidän sitä aggressiona ja ammun.
- Ymmärrättekö? - Joo.
Menikö perille?
- Meni, meni. - Me ymmärrämme!
Luoja.
Dedo, mikä tuo on?
- Kasvot seinään! - Me tulemme rauhassa, oikeasti.
Keitä olette ja mitä teette tontillani?
Olemme Carlotta ja Dedo Klatt.
Pahoittelut murrosta.
Etsimme kadonnutta tytärtämme.
Wanda-nimistä.
Pitääkö heidät neutralisoida, äiti?
Ei, kultaseni.
Ei vielä.
Nyt he ovat vankejamme, kulta.
- Autatko sitomaan? - Joo.
Niinkö? Tässä, kulta.
Hienoa.
Loistavaa työtä.
- No niin! - Hei!
Urheaa.
Laske ase, tai murran hänen niskansa.
Hittolainen, Dedo. Hyvä!
- Laske ase! - Hyvä on.
Ei äkkinäisiä...
- Dedo! - Kives hajosi.
- Menikö hyvin, äiti? - Loistavasti.
Uskomatonta. Olet paras. Nyt ylös nukkumaan.
Hoidan loput. Anna ne.
Rakastan sinua, kulta, kovin.
Samat sanat.
No niin. Kääntykää. Kädet selän taa.
Anteeksi. Se oli tyhmää.
Niin voi sanoa.
Kädet selän taa.
- Liian tiukalla. Ihoa nipistää! - Niin. Polvillenne, molemmat!
Kuunnelkaa. En tiedä, keitä olette.
Mutten ole nähnyt valtion väen käyttäytyvän noin.
Olette kai vasemmiston wokesta, maailmanparantajien sissiryhmästä.
Yritätte aiheuttaa ongelmia kaltaisilleni patriooteille.
Kai koko UVL:lle.
- Olemme kusessa. - Anteeksi.
UVL?
Uuden valtakunnan lapset!
Ette muka tiedä jo.
Olemme tavallisia vanhempia.
Tyttäremme katosi.
Miksette soittaneet poliisille, jos luulitte hänen olevan täällä?
Niin, koska...
Koska poliisi on täysin hyödytön.
Siitä olemme samaa mieltä.
Niin, aivan.
Täytyy pitää itsestään huolta ja suojella perhettään.
Ymmärrätte varmasti.
Kyllä. Pitää paikkansa.
En luota järjestelmään.
Siksi Toni on kotikoulussa.
- Niinkö? - Niin. Hän oppi ampumaan viisivuotiaana.
Kuusivuotiaana nappaamaan ja nylkemään jäniksen.
Vau, kiva.
Tekisitte varmasti kaikkenne suojellaksenne tytärtänne.
Niin.
Tarkoittaako tuo, että päästätte meidät?
Älkää jättäkö meitä tänne!
Voisitteko edes löysätä siteitä?
Minulla on klaustrofobia!
Voi luoja!
Minulla ei ole klaustrofobiaa. Kunhan sanoin.
33. PÄIVÄ
Tämä on kurja näytelmä. Pelkää murhaa ja prostituutiota.
Ja hra Neubertista se oli sopiva 13-vuotiaille.
Emmekö olisi voineet esittää Catsiä?
Se on outoa nyt ajateltuna.
Olitko sinä 12-vuotias?
Hyvä ikä ilotytön esittämiseen.
Se on viimeinen muistamani normaali asia.
Sarjamurhaajan esittäminen 16-vuotiaana?
Ei. Se oli kesä ennen vanhempieni kuolemaa.
PYSÄYTÄ
- Tule. - En.
- Ole kiltti. - En.
Tule.
- Tule nyt! - Antaa olla.
Ei, "wind".
Niin.
Minulla on jotain sinulle.
Voi luoja! Onpa siistiä.
Niitä oli paljon kirppiksellä.
Girls Team.
Deu suay doo.
Ice Twisters?
Mothman.
Mothman!
En ole kuullut yhdestäkään.
En minäkään, mutta sain ne kolmella eurolla.
Minulle se sopii. Katson 24:n toista kautta neljättä kertaa.
Jos pitää katsoa vielä kerran, kun Kim Bauer kohtaa puuman, niin...
En voi kuin kiittää.
Minulla on asiaa.
No niin.
Tiedän, että tilanteesi on syvältä -
ja että Lukasin pomot ovat tosi vaarallisia,
miksi et voi päästää minua.
- Minä... - Ei. Kuuntele nyt.
Olen miettinyt.
Voisimmeko yrittää tehdä heille jotain?
Sanoit, että Lukas puhui jostain isosta pomosta.
En tiedä. Hän puhui Kingistä.
En tiedä, onko se nimi vai lempinimi.
Selvä. King.
Se on alku.
No niin. Oletetaan siis, että tämä King -
antoi Lukasille käskyn tappaa se nainen.
Siispä kysymys kuuluu,
miksi hän teki niin?
Mitä hän yrittää salata?
- Se nainenhan oli toimittaja. - Niin.
Hän teki kai nettivideoita.
Toimittaja. Selvä.
Toi-mit-ta-ja.
Kun tappaa toimittajan,
tämä on selvittänyt jotain, minkä piti olla salaisuus.
Siinä.
Jos me kaksi selvitämme, mikä se asia on, voimme mennä kertomaan poliisille.
Pahikset menevät linnaan, minä kotiin, ja sinä selviät sotkusta.
Olisimme tiimi kuin Jack Bauer ja Tony Almeida.
Just joo.
Kaadamme Sundersheimin järjestäytyneen rikollisuuden.
- Mikä ettei? - Wanda.
En voi olla täällä ikuisesti.
Joko pakenen tai livautan viestin ulos jossain vaiheessa.
Tai sekoan ja lyön sinua TV:llä päähän.
Jos ne eivät toimi, tapan itseni.
Älä sano noin.
Tarkoitan sitä. Minkä vuoksi eläisin?
Ice Twistersinkö?
Tai voimme keksiä suunnitelman yhteistyössä -
ja yrittää selvitä tästä.
Siis rehellisesti sanottuna mitä hävittävää sinulla on?
4. MASENNUS
Olen pahoillani.
Dedo, älä ole.
Olen minä.
Olen tosi pahoillani.
Enkä vain siitä,
että olemme lukittuina äärioikeistolaisen bunkkeriin.
Olen myös pahoillani siitä, etten kertonut potkuistani.
Minä...
Olin kovin häpeissäni.
Kun perheeni tarvitsee minua eniten, minä tyrin.
- Aina. Joka kerta. - Dedo.
Se on totta.
Mieti sitä.
Kun Ole syntyi ja lääkärit sanoivat hänen olevan kuulovammainen,
panikoin heti ja murruin.
Sinä sanoit: "Dedo, ryhdistäydy.
Ei se haittaa. Emme rakasta häntä yhtään vähempää."
- Niin. - Tietenkin olit oikeassa.
Se ei muuttanut mitään.
Mutta sillä hetkellä sinä olit kallio enkä minä ollut.
Sama tapahtui, kun Wanda katosi.
Siitä lähtien minulla on ollut -
hyödytön olo.
Isänä työni on pitää huolta perheestäni.
Suojella perhettäni.
Ja mitä minä tein?
Kun Wanda katosi, olin humalassa futisottelussa.
Ja anteeksi, että katsoin terapiaasi.
Ei ollut tarkoitus, ihan totta.
Kuulin nimeni ja tiesin, että minun pitäisi sulkea se, mutta...
En pystynyt. En voinut.
Aivan kuin universumi olisi sanonut minulle:
"Dedo, kuuntele tarkkaan.
Se on totuus.
Olet hölmö ja menetät kaiken, jos et laita asioitasi kuntoon."
Dedo, et sinä ole hölmö.
En olisi saanut sanoa niin.
Olet oikeassa. Minä olen hölmö.
Olen aina ollut.
Siten selvisin elämästä.
Siten selvisin koulusta.
Siten sain sinut.
Dedo, rakastettava hölmö.
Kukaan ei odota paljoa hölmöltä.
Jos tyrii, ei se haittaa.
Jos ei saa hyviä arvosanoja eikä samaa palkkaa kuin muut,
on vain Dedo.
Ethän todella usko tuohon?
Etkö tiedä, kuinka tärkeä olet minulle?
Olen joka päivä huolissani, että käännyt ympäri ja sanot:
"Tein valtavan virheen. Me eroamme."
Ja joka päivä sitä ei jotenkin tapahdukaan.
En tiedä, ovatko syynä aikaisin hankitut lapset,
joten ehkä tunnet olevasi jumissa kanssani.
En tiedä sitä.
Rakastan sinua kovin.
Avioliittomme on elämäni paras asia.
Kun näen sinun hymyilevän minulle aamulla, voisin huutaa ilosta.
Silti kysyn itseltäni joka aamu:
"Dedo, miten helvetissä onnistuit tässä?"
En ymmärrä sitä.
En ymmärrä, miksi joku kaltaisesi -
kestäisi jotakuta minun kaltaistani.
En vain tajua sitä.
Minä...
- Halusin vain... - Ei.
- Ole hiljaa. - Hyvä on.
Dedo, avaatko housuni?
Hyvä on.
Selvä.
- No niin. Kyllä. - Selvä.
Siinä on nappi.
Aivan.
- Löytyykö? - Sain sen.
- Voitko... - Kyllä.
- Sain sen. - Hyvä.
- Tule nyt tänne. - Kyllä.
No niin.
- Alemmas. - Hyvä.
Vähän vielä.
- Vähän vielä. - Siinä.
Hitsi. Luoja.
Hyvä. No niin.
- No niin. - Menen makuulle.
Odota. Odota hetki.
- Ei. Vähän alemmas. - Selvä.
Hyvä. Luoja.
- Voi luoja. - Voi luoja.
Voi luoja.
68. PÄIVÄ
Eikö hän näytäkin kamalalta?
Paskat, minulle riitti!
Sain tarpeekseni!
En ole...
Lopettakaa! Älkää kuvatko minua!
- Painukaa kaikki helvettiin! - Luoja.
Anteeksi.
Oli virhe näyttää tämä.
Ei, olen iloinen, että näytit.
Minulla on vain kovin syyllinen olo.
Sulje silmäsi.
Miksi?
Sulje vain silmäsi.
Mutta älä yritä mitään.
Oloni on haavoittuvainen.
No niin. Avaa silmäsi.
Mikä se on?
Tiesin, että tulisit surulliseksi videosta,
joten ajattelin yrittää piristää sinua ostamalla lempiruokiasi.
Keskiyön purtavaa.
Ensinnäkin ananas.
Koska ensimmäisellä ulkomaanlomallasi isäsi antoi maistaa piña coladaansa.
- Sanoit sen olevan... - Parasta, mitä olen suuhuni laittanut.
Niin.
Nachoja.
Makeaa chiliä, koska pidät siitä, miten mauste tarttuu sormiisi.
Ja oliiveja,
koska pakotit itsesi pitämään niistä, jotta sinua pidettäisiin sivistyneenä.
Ja kaiken päälle -
juustosuikaleita.
Ai, ja perinteen vuoksi...
Älä pelkää. Ei tonnikalaa.
Vau.
Muistit tuon kaiken.
Se on suloisinta, mitä minulle on ikinä tehty.
Viime synttäreinä sain eksältäni airfryer-keittokirjan.
Minulla ei ole airfryeria.
En tarkoita, että olet poikaystä...
Toin muutakin.
- Jooko? - Joo.
Niinkö?
En voi. Anteeksi.
Selvä.
- En halunnut... - Kyse ei ole siitä, ettenkö haluaisi.
Ihan totta. Päinvastoin. Siis, haloo?
Olet kuumin tyttö, joka on ikinä puhunut minulle.
Ei kyse ole siitä.
Olet vitsikäs ja fiksu,
eikä koko maailma vaikuta sinuun mitenkään.
En tunne ketään, joka on yhtä kova ja urhea.
Mutta en halua olla sellainen hyypiö.
Olen toki lukinnut sinut kellariini,
- hyypiömeininkiä. - Chris.
Rauhoitu. Kaikki hyvin.
Olen tietenkin ajatellut sitä.
Olen heteromies.
En voi sille mitään.
Odota. Googlasin sen.
"Jos valta on epätasapainossa, voi olla vaikea määrittää,
onko suostumus vapaaehtoista,
ja aito suostumus voi olla jopa mahdotonta."
Ja siksi minä lähden nyt -
ja toivotan hyvää illanjatkoa.
Moikka.
5. HYVÄKSYMINEN
Luoja.
No niin, puhuin asiasta tyttäreni kanssa.
Olemme vihaisia, koska tungitte tontillemme.
Ja valitettavasti, koska rakennelmani ei ole täysin laillinen,
voisimme joutua pulaan, jos ilmoittaisitte tästä.
Emme sano mitään. Vannon.
Kääntykää.
- Ei tarvitse tehdä tätä. - Ympäri.
- Rakastan sinua. - Niin minäkin sinua.
Asian ydin on, että ymmärrän teitä.
Äitinä.
Jos Toni katoaisi, etsisin häntä kaikkialta.
Tutkin myös verkossa -
ja on selvää, ettette ole syvän valtion salaisia agentteja.
- Aivan. - Niin.
Dedo, mieti somenäkyvyyttäsi. Postaat paljon meemejä.
Tosi paljon.
Eikä hyviä.
Niin. Laitan sen mieleen.
Toivottavasti löydätte hänet.
En voi kuvitella, mitä tekisin, jos menettäisin Tonin.
Jottei jää mitään väärinkäsitystä,
voimmeko me molemmat nyt lähteä?
- Voitte. - Lähdetään sitten.
Jätän tämän tähän.
Ai niin, joimme vodkaanne.
Ja söin purkin lasagnea. Haluaisin korvata sen.
Dedo.
- Jos annatte tilinumeronne, voin siirtää... - Ehei.
Paljon kiitoksia ymmärtäväisyydestä. Äidiltä äidille, arvostan sitä.
Vielä yksi asia. Taka-aidassanne on pieni reikä.
- Voisin... - Dedo.
80. PÄIVÄ
Eikä.
Hei.
Kuka sinä olet?
80. PÄIVÄ - 1 LEPPÄLINTU
Kiitos, kun kävit, ukki.
Wanda.
Sain tämän mummilta.
WANDA KLATT -TYÖRYHMÄ
Kyttä kyseli pakustani.
Onko minulla työryhmä?
Siistiä.
Mitä? Ehkä tämä on hyvä asia.
Jos he tietävät pakustasi, ehkä myös Lenkasta ja Lukasista.
He eivät etsi Lukasia vaan minua!
Rauhoitu.
Kyllä se siitä. Pystymme tähän.
Yhdessä.
VILLIELÄINTEN SALAKULJETUS
Meidän pitää lopettaa.
Vakoilu,
murrot ja poliisille valehtelu.
En tarkoita luovuttamista.
Hyvä on.
Etsimme edelleen,
muttemme näin.
Täytyy suojella sitä, mitä meillä vielä on.
Meitä ja Olea.
Muuten ei ole mitään jäljellä, kun Wanda tulee kotiin.
Hyvä on.
97. PÄIVÄ
Presidentille kerrotaan pian.
Amerikan kansa...
Hups.
Mummi, Chris tässä. Kaikki hyvin?
Yhtäkkiä tuli sähkökatko.
Ei hätää. Tulen saman tien.
Ei tarvitse. Soitin Lukasille.
- Lukasilleko? - Käyn katsomassa.
- Missä sulaketaulu on? - Ukin harrastehuoneessa.
Onko siellä joku?
Huhuu!
Onko siellä joku?
Chris?
Wanda.
- Pitää häipyä. - Niin.
Onko siellä joku?
- Tule ylös. - Odota.
Mitä sinä teet?
Wanda, tule.
PERUSTUU ZOLTAN SPIRANDELLIN KIRJOITTAMAAN TARINAAN
Tekstitys: Jari Vikström