Tiek uzskatīts, ka sērām ir piecas fāzes.
97. DIENA
Noliegšana, dusmas, kaulēšanās,
depresija un beigās - pieņemšana.
Bet, manuprāt, tās īsti nav fāzes.
Tie drīzāk ir līmeņi. Kā datorspēlē.
Tikai tad, kad pieveikts pirmais līmenis, var nonākt otrajā.
Daži tā arī paliek vienā līmenī, jo ir tik smagi.
Kā Mario Kart Varavīkšņu bulvārī.
Kurš psihopāts to izdomājis?
1. NOLIEGŠANA
Viss kārtībā.
Tas noteikti ir pārpratums.
Tie noteikti ir normāli, jauki cilvēki,
un, kad viņi atgriezīsies, mēs visu noskaidrosim.
"Normāli cilvēki", jā?
"Normāli cilvēki", Dedo?
Viņiem dārzā ir slepens bunkurs.
Un viņu meitiņa tevi tikko gandrīz nošāva.
Ar arbaletu.
Ja ticam internetam,
viņi jau skrien pa mežu, meklēdami nākamo upuri.
Karlota, tu taču nopietni nedomā, ka viņi ir kanibāli.
Jā.
Pirms trim mēnešiem es arī nebūtu spējusi to iedomāties, Dedo.
Bet tad es arī nebūtu iedomājusies,
ka mana terapeite vīram uzmauc masku,
lai izliktos, ka viņu ņem priekšā laupītājs.
Vai arī to, ka mans brālis sev pirktu tīģeri kā mīļdzīvnieku.
Es nevarēju arī iedomāties...
ka mūsu meita vienkārši tā pazudīs.
Un es noteikti nespēju iedomāties,
ka mans vīrs mēnešiem ilgi man melo, acīs skatīdamies.
Iedod savu telefonu.
Kāpēc?
Kas tev padomā?
Es zvanīšu policijai. Lai dabū mūs ārā.
Nav zonas. Perfekti.
Jā, sienas ir visai masīvas. Varbūt pat apšūtas ar svinu.
Visai labs darbs.
Džekpots!
Īstenībā varen romantiski.
Nemaz neceri.
Viņi noteikti ir preperi.
Kas tad?
Preperi. Cilvēki, kuri tic, ka drīz būs pasaules gals.
Jā.
Manis pēc kaut tūlīt.
Mums reiz bija kolēģis, kurš bija preperis.
Izcils apmetējs.
Bet tad mēs uzzinājām, ka viņš dzer pats savu urīnu.
Ei! Laidiet mūs ārā!
- Karlota. - Laidiet ārā!
Karlota, gan kaut ko izdomāsim.
Varbūt ir vēl kāda izeja.
Ļauj man.
Varbūt lūka nemaz nav īsti aizslēgta.
Nē. Tā noteikti ir aizslēgta.
Mērķis tika neitralizēts. Prezidents tiks drīz informēts.
Amerikāņu publika...
97. DIENA
2. DIENA
Nezināju, kas tev garšo, tāpēc paņēmu vistu terijaki mērcē.
Mans mīļākais sendvičs. Bet iedomājos, ka varbūt esi veģetāriete.
- Tāpēc nopirku arī ar dārzeņiem. - Neesmu veģetāriete.
Skaidrs, labi.
Ar dārzeņiem izskatījās visai pretīgs.
Kris, runāsim skaidru valodu. Esmu te lejā jau gandrīz divas dienas.
Pazudušos parasti atrod pirmajās divās vai trīs dienās.
Tātad, pēc statistikas, tuvākajās 36 stundās mani kāds atradīs.
Tas ir tikai laika jautājums.
Tāpēc būtu labāk, ja tu man vienkārši ļautu iet prom.
Kā tad.
- Es vienkārši tevi atlaidīšu, jā? - Es nopietni. Es par tevi neko neteikšu.
Tu biji jauks.
Tu man atnesi sendviču.
- Es tev dodu iespēju, Kris. - Tu man dod iespēju?
Labi, ja gribi būt tāds...
Zundersheima nav nemaz tik liela.
Vai zini, cik bieži te pazūd seksīga septiņpadsmitgadniece?
- Nekad. - Vai tikko pati sevi nosauci par seksīgu?
Es te vienkārši pačilošu un ēdīšu savu sendviču,
līdz meklētāji klauvēs pie durvīm.
Un tad tu tā...
"Vanda, Vanda, lūdzu, pasaki viņiem, ka nopirku tev vistas sendviču."
Un es tā: "Piedod, vecīt."
Es kruķiem pateikšu, ka esmu tā traumēta
un tas tips ir tik briesmīgs, ka obligāti jāliek ķurķī.
Un tur tevi nodos no veča vecim kā zobupastas tūbiņu.
Beidzi?
Kur man iet uz tualeti?
- Tu joko. - Te nav viesnīca, Vanda.
Tas nav normāli. Mums abiem.
Vai tiešām gribi katru dienu nest augšā un lejā tādu sūdu spaini?
Kris, saproti taču.
Tev tas nemūžam neizdosies. Tu neesi nekāds gangsteris.
Policija staigā no durvīm pie durvīm un pārmeklē mājas.
Viņi tūlīt būs te un atradīs mani, un tu nonāksi ķurķī.
Tavas vāvuļošanas dēļ man sāp galva. Pietiek!
Laid mani ārā!
Man žēl.
Kris!
Pēdējā iespēja. Es tevi brīdinu!
Kris!
2. DUSMAS
Kā tev tas izdodas, Dedo?
Nu godīgi.
Vienmēr, kad situācija jau tā ir galīgi sūdīga, ierodies tu
- un visu sačakarē vairāk. - Labi...
Kāpēc skrēju tev pakaļ?
Biju jau atkratījusies no tevis.
Mēs bijām izšķīrušies.
Es jau biju brīva.
Nemaz nebiju par tevi atbildīga.
Bet tad...
tad iedomājos, ka tu sastrādāsi kaut ko neticami stulbu.
Un ko daru es?
Es velkos tev pakaļ.
Kā vienmēr.
Kā totālākā idiote.
Es būtu varējusi ļaut tev iet vienam, tad tevi būtu nošāvis bērns ar arbaletu,
un miers un bērziņš.
Neskaties uz mani kā ievainots ūdrs, it kā man tevi būtu jāžēlo.
Man nav tevis žēl. Man žēl sevis.
Negaudo!
Nesāc tagad gaudot.
Negaudoju.
- Izbeidz! - Es cenšos.
Es aizliedzu tev raudāt, Dedo.
Tā, kas viņiem te ir?
Kaltēta gaļa.
Ananasi bundžās.
Gardi, gardi, gadi! Pupiņas bundžās.
Pupiņas bundžās barbecue style.
Ceru, ka jums ir gana gaisa atsvaidzinātāja, psihopāti.
Vareni!
Rīsi! Rīsi.
Kur tad tos vārīsiet, gudrinieki?
Kur jūs tos sūda rīsus vārīsiet?
Reizēm viņi arī papriecājas.
Karlota, varbūt vispirms...
Labi.
Tā, Dedo.
Kāds bija tavs plāns?
Vienkārši tā turpināt, līdz beigtos nauda,
un tad cerēt, ka es nepamanīšu, kad tiesu izpildītāji savāks mēbeles?
- Nebūtu ļāvis, lai nonāk tik tālu. - Kāpēc neteici, ka esi zaudējis darbu?
Mēs būtu atraduši kādu risinājumu. Mēs abi kopā kā komanda.
Es nevarēju, jo...
Jo kas?
Nekas. Tev taisnība, man vajadzēja izstāstīt. Piedod.
- Nē. Ko tu gribēji teikt? - Neko negribēju.
- Gribēji gan. - Nē.
Tu teici "jo", un pēc "jo" parasti kaut kas seko.
Karlota, vienkārši aizmirsti.
Jo kas, Dedo?
Jo...
pēdējā laikā...
tavi... dusmu izvirdumi bija visai skarbi.
Dusmu izvirdumi? Man nav nekādu dusmu izvirdumu!
Nuja. Labi.
Ei! Ei!
Laidiet mūs ārā!
Jūs sasodītie sūda psihopāti!
Apēdiet mūs, pirms mēs sapūstam!
Nuja.
Kāpēc tu neko nedari?
- Kas man būtu jādara? - Kā lai es zinu?
Dabū mūs ārā! Izdomā kādu plānu.
Dari kaut ko, lai tiekam ārā, tikai nesēdi uz savas pēcpuses kā idiots.
Tas...
Oho.
- Kas ir? - Nekas.
Jā...
Ja nu te kādam jāpaliek sazin cik ilgi.
Cilvēkam drīkst būt vajadzības.
Kā tad. Bez šaubām.
Nekādas kaunināšanas, Dedo.
Es nekauninu. Tieši pretēji - tas ir iespaidīgi.
Viņi ir labi sagatavoti preperi.
Pamatīgi sagatavojušies visam.
Cik pretīgam jābūt perversam preperim, lai perversais preperis būtu pretīgs?
Dedo, tu esi tik pretīgs.
13. DIENA
Tā. Noticis kas stulbs.
Es izmazgāju tavas drēbes
un netīšām noliku vienā čupā ar vecmāmiņas vecajām lietām,
ko viņa aiznesa uz lietoto apģērbu konteineru.
Tāpēc aizgāju uz humpalām, lai kaut ko nopirktu,
bet nezināju tavu izmēru.
Tāpēc sendviču veikalā nonācu jau pēc pusdienlaika trakuma,
un tad jau vairs nekā laba nebija.
Izņemot tunča...
Vanda?
Es vairs nespēju!
Es vairs negribu dirst spainī.
Un, ja man būs jāapēd vēl kāds sendvičs,
tad par sevi negalvoju.
- Nevaru paelpot, Vanda. - Man vienalga.
Piedod.
Man žēl.
Ak dievs, cik pretīgi.
- Tu mani gandrīz piebeidzi. - Tāds arī bija plāns, Kris.
Vecīt.
Tu mani te iespundēji.
Turklāt ietrieci man acī sūda pirkstu, psihopāt.
- Tu mani žņaudzi! - Es būtu varējusi palikt akla.
Turklāt es tev teicu, ka neēdu sūda tunci.
Vecīt, kas tev kaiš?
Es divas nedēļas esmu iespundēta vecmāmiņas pagrabā. Tas man kaiš!
Kad tikšu no šejienes ārā, tu būsi tādā dirsā.
Pat iedomāties nevari, ko es viņiem stāstīšu
par to, ko tu ar mani darīji. Es piedalīšos true-crime raidierakstos
un stāstīšu viņiem par visu to sviestu, ko tu ar mani darīji.
Un viņi visi teiks: "Tas Kriss gan ir perverss tipiņš."
Un tad tev piešķirs iesauku - kaut ko tādu kā "Pagrabdīvainis".
Un visi jaunieši tevi tiktokā apdirsīs.
Un par to noteikti uzņems filmu, un tevi tēlos kaut kāds tizlenis.
Un viņš tad tā: "Čau, es esmu Kriss.
Un es esmu perverss, un man patīk iespundēt meitenes pagrabā."
Tu esi tik nejauka.
- Es esmu nejauka? - Jā!
Tu esi totāli nejauka.
Tu tāda biji arī skolā. Tieši atcerējos.
Kā, lūdzu?
Tu un pārējās, ar ko tu tusēji.
Tāda īsti riebīga, nejauka meiteņu banda.
- Tā nemaz nav. - Kā tad!
Jūs visu laiku sociālajos medijos taisījāt sviestainu psiholoģisko karu.
"Kuram es došu to tīkšķi?"
"Un kuru es te ietagošu?"
"Un kā lai panāku, ka visi zina, cik šajā ballītē ir forši? Īpaši tie,
kuri nav ielūgti."
Un vēl jums sagādāja baudu
flirtēt ar džekiem, kuri zina, ka nav ar jums vienā līgā,
bet jūs bijāt tik pārliecinošas, ka viņiem sāka šķist,
ka varbūt tomēr ir iespēja.
Lai tad jūs viņus atkal aizsūtītu uz draugu zonu.
- Tad tāda es tev šķietu? - Ko?
Vai domāju, ka esi populāra un pievilcīga?
Jā.
Un ka tev caur to ir sociālā vara?
Jā, visādā ziņā.
Taču, visticamāk, tu nemaz nejēdz, ko tu tur visu laiku dari.
Es taču neesmu vainīga, ka esmu smuka un populāra.
Jā, re! Tu runā par sevi kā smuku un populāru.
- Tur jau tā lieta! - To taču tu tikko pateici!
Bet ir atšķirība, vai to saka kāds cits vai pats.
Tu taču nevari to teikt pati par sevi!
Pieņemsim - ļoti nereāli -,
bet pieņemsim, ka pasaki kaut ko jauku par mani.
Piemēram: "Kris, tu esi ļoti..."
"Tavi mati ir normāli."
Es tomēr nekad neteiktu: "Mani mati ir normāli,"
jo es tam nekad neticētu!
Un tam būtu jābūt kam labam?
Piedod, ka atnesu tunci.
Kris?
Jā?
Tavi mati ir normāli.
3. KAULĒŠANĀS
Rokas uz galvas! Seju pret sienu!
Man rokās ir AR-15.
Viens dīvains elpas vilciens, un es to izmantošu.
- Ierocis. - Pret sienu!
Jā.
Sejas ir pret sienu.
Es nāku iekšā. Ja nebūsiet ar sejām pret sienu
un rokas nebūs uz galvas...
Rokas uz galvas.
...es to uzskatīšu par agresīvu aktu un šaušu.
- Skaidrs? - Jā, jā.
Skaidrs?
- Jā, jā, jā. - Jā! Skaidrs, jā.
Ak dievs.
Dedo, kas tas?
Pret sienu!
Mēs nākam ar mieru. Tiešām.
Kas jūs esat un ko darāt manā īpašumā?
Mēs esam Karlota un Dedo Klati.
Mums žēl, ka te ielauzāmies, bet...
mēs meklējam mūsu pazudušo meitu.
Viņu sauc Vanda.
- Vai mums viņi būs jāneitralizē, mammīt? - Pelīt, nē.
Vēl ne.
Tagad viņi ir tavi gūstekņi, vai ne?
- Pati sasiesi? - Jā.
Jā? Lūdzu, saldumiņ.
Jā, vareni. Tev labi sanāk.
Tagad!
Drosmīgi!
Ieroci nost, vai es pārlauzīšu viņai sprandu.
Sūda būšana, Dedo! Jā!
- Ieroci nost! - Labi.
Jā. Tikai nekādu spēju...
- Dedo! - Viņa man pārsita olu.
- Vai man izdevās, mammīt? - Ļoti izdevās.
Neticami. Tu esi labākā!
Tagad vari iet augšā. Laiks gulēt. Pārējo es pati. Dod to man.
Mīlu tevi, pelīt. Ļoti, ļoti.
Es tevi arī.
Labi. Tā. Pagriezties. Rokas aiz muguras.
Piedodiet. Tas bija tiešām stulbi.
Tā varētu teikt.
Rokas aiz muguras.
Ne tik cieši. Tas griež ādā!
Jā. Uz ceļiem! Abi!
Paklau. Nav ne jausmas, kas jūs esat.
Taču neesmu redzējusi valsts ierēdņus, kas skraida apkārt kā jūs.
Noteikti esat no kādas kreisās apjēdzīgās labdaru geriljas grupas, ne?
Kas grib ķerties pie rīkles tādiem godīgiem patriotiem kā es?
Vai arī visai JRB?
- Esam dimbā. - Piedodiet.
JRB?
Jaunā reiha bērni!
It kā jūs nezinātu.
Mēs esam pavisam parasti vecāki. Mūsu meita ir pazudusi.
Kāpēc neizsaucāt policiju, ja domājāt, ka jūsu bērns ir te?
Jā, tāpēc, ka...
tāpēc, ka no policijas nav nekādas jēgas.
Tur nu mūsu domas sakrīt.
Jā, tieši tā.
Pašam ir par sevi jārūpējas. Un pašam ir jāsargā sava ģimene.
Jūs taču noteikti piekrītat?
Jā. Tā ir. Likumam neticu ne tik, cik melns aiz naga.
Tāpēc skoloju Toniju mājās.
- Tiešām? - Jā,
tāpēc viņa prot šaut kopš piecu gadu vecuma.
Un kopš sešu gadu vecuma medī, galina, dīrā trušus.
Oho, jauki.
Un esmu droša, ka arī jūs savu meitu pasargātu vienalga kā.
Jā.
Vai tas nozīmē, ka drīkstam iet prom?
Lūdzu, neatstājiet mūs te lejā. Lūdzu.
Vismaz palaidiet vaļīgāk šos štruntus.
Man ir klaustrofobija.
Ak dievs.
Man nav klaustrofobijas. Es to tik tā pateicu.
33. DIENA
Visai sviestains gabals.
Tikai slepkavības un prostitūcija.
Un Neiberta kungam tas šķita piemērots trīspadsmitgadniekiem.
Nevarējām vienkārši uzvest Kaķus?
Vispār dīvaini, kad tagad par to iedomājos.
Cik tev bija gadu? Divpadsmit?
Ideāls vecums, lai spēlētu mauku.
Pēdējā normālā lieta, ko atceros.
Kas tad? Slepkavas spēlēšana 16 gadu vecumā?
Nē, tā bija vasara, pirms nomira mani vecāki.
- Nāc. - Nē.
- Nāc. Lūdzu, lūdzu. - Nē.
Es zinu, kad izklaidēties
Un kad palikt mājās
Apdarīt darbus
Nāc.
- Nāc! - Labi jau, labi.
Es noķeru avīžzēnu
Bet nekas īsti nemainās
Es guļu lietū
Nē, "vējā".
Atiņā
Jā.
- Bet es cenšos - Bet es cenšos
- Cenšos - Cenšos
Nekad neuzķeršos
Uz moderno mīlu
- Iet man blakus - Modernā mīla
- Paiet garām - Modernā mīla
- Aizved laikā uz baznīcu - Aizved laikā uz baznīcu
Man tev kas ir.
Ak dievs! Cik forši!
Humpalās bija vesela kaudze.
Girls Team.
Fighting Beat 2.
Ice Twister?
Mothman.
Kožcilvēks!
Nekad neesmu dzirdējusi.
Es arī ne. Bet visa čupa bija par trīs eiro, tāpēc...
Man der jebkas.
Šobrīd ceturto reizi skatos 24 otro sezonu.
Un, ja man vēlreiz būs jāskatās, kā Kima Bauere satiek pumu, tad...
Ar to gribu pateikt - paldies.
Man ar tevi par kaut ko jārunā.
Tātad...
Zinu, ka arī tava situācija ir visai sūdīga.
Zinu, ka cilvēki, pie kā strādā Lukass, ir ļoti bīstami
un tāpēc nevari mani atlaist.
- Vanda, es... - Nē, lūdzu, lūdzu, lūdzu. Uzklausi.
Esmu par to domājusi.
Vai nevaram ar viņiem kaut kā cīnīties?
Tu teici, ka Lukass runājis par kaut kādu "lielo bosu".
Es nezinu. Viņš teica "Karalis",
bet nezinu, vai tas ir vārds vai iesauka.
Labi. Karalis.
Tas jau ir sākums.
Tā, pieņemsim, ka šis Karalis
lika Lukasam nogalināt to sievieti.
Tā. Tad nu rodas jautājums:
kāpēc viņš tā rīkojās?
Ko viņš cenšas noslēpt?
- Tā sieviete bija žurnāliste, ne? - Jā, filmēja video tiešsaistei.
Žurnāliste. Labi.
Žur-nā-lis-te.
Ja nogalina žurnālisti,
tad jau laikam tāpēc, ka viņa uzzinājusi kaut ko, kam jāpaliek noslēpumā.
Tā.
Un, ja mēs abi noskaidrosim, kas tas ir,
tad varam iet uz policiju visu izstāstīt.
Tad šie nonāks ķurķī, es varēšu doties mājās un tu būsi brīvs.
Mēs būtu komanda. Kā Džeks Bauers un Tonijs Almeida.
Jā, kā tad.
Mēs abi nolaidīsim pa burbuli visu Zundersheimas organizēto noziedzību?
- Jā, kāpēc ne? - Vanda.
Es nepalikšu te lejā uz mūžu.
Es kādā mirklī vai nu aiztīšos, vai slepus dabūšu ārā ziņu.
Vai arī nojūgšos un iemaukšu tev pa pauri ar televizoru.
Un, ja tas nedarbosies, varu izdarīt pašnāvību.
Nerunā tā.
Saku to nopietni. Kā dēļ lai dzīvoju?
Ice Twister?
Vai arī mēs strādājam kopā un izkaļam plānu.
Un kaut kā izkuļamies ārā sveiki un veseli.
Saproti, godīgi runājot, ko tu vari zaudēt?
4. DEPRESIJA
Man žēl.
Dedo, nevajag.
Nē, man...
Man šausmīgi žēl.
Bet ne tikai šī visa dēļ -
ka esam iespundēti uz ieročiem trakas labējās radikāles bunkurā.
Man arī žēl, ka neizstāstīju par atlaišanu.
Man...
Man man bija tik ļoti kauns.
Katru reizi, kad ģimenei mani visvairāk vajag, es salaižu dēlī.
- Vienmēr. Katru reizi. - Dedo.
Karlota, tā ir.
Padomā.
Piemēram, kad piedzima Ole un ārsti pateica, ka viņš nedzird.
Es uzreiz kritu panikā un sabruku,
un tu biji tā, kura teica: "Dedo, saņemies.
Tas nekas.
Mēs viņu tāpēc nemīlēsim mazāk."
- Jā. - Protams, tev bija taisnība.
Tas neko nemainīja.
Bet tajā brīdī tu biji klints, nevis es.
Un tieši tā bija, kad pazuda Vanda.
Kopš tās dienas es jūtos...
nekam nederīgs.
Kā tēvam tas ir mans pienākums rūpēties par savu ģimeni.
Pasargāt ģimeni.
Un ko darīju es?
Dienā, kad pazuda Vanda, es piedzēries sēdēju futbola spēlē.
Un man žēl, ka noklausījos tavu terapiju.
Es tā negribēju. Tiešām.
Es vienkārši izdzirdēju savu vārdu. Sapratu, ka vajag izslēgt, bet...
Es nespēju. Nevarēju.
Bija tā, it kā Visums man teiktu:
"Dedo, tagad uzmanīgi klausies!
Tā ir patiesība.
Tu esi nelga, un tu to visu zaudēsi,
ja beidzot nesavāksies."
Dedo, tu neesi nelga.
Man nevajadzēja tā teikt.
Bet, Karlota, tev taisnība. Es esmu nelga.
Vienmēr esmu bijis nelga.
Tā esmu dzīvojis visu mūžu.
Tā pabeidzu skolu.
Tā iepazinu tevi.
Dedo - mīlīgais nelga.
No nelgas jau neviens neko negaida.
Ja kaut ko salaid dēlī - tas nekas.
Ja dabū ne tik labas atzīmes vai nepelni tik daudz kā citi -
tāds nu tas Dedo ir.
Dedo, tu taču tā īstenībā nedomā?
Vai tiešām nezini, ko tu man nozīmē?
Karlota, katru dienu es baidos, ka tu pagriezīsies pret mani un teiksi:
"Dedo, es pieļāvu lielu kļūdu. Mēs šķiramies."
Un katru dienu tas kaut kā nenotiek.
Nezinu, vai tāpēc, ka tik agri pieteicās bērni
un tev ir sajūta, ka esi bijusi spiesta palikt.
Es nezinu.
Es tevi tā mīlu, Karlota.
Un tevis apprecēšana ir labākais, kas ar mani jelkad noticis.
Un, kad tu no rīta uz mani paskaties un uzsmaidi,
es varētu gavilēt un kliegt no sajūsmas.
Taču tik un tā katru rītu sev vaicāju: "Dedo, kā, pie velna, tev tas izdevies?"
Man nepielec.
Man vienkārši nepielec, kā kāds kā tu
spēj izturēt kopā ar kādu kā es.
Man vienkārši nepielec.
Es...
- Es tikai gribēju... - Nē.
- Turi muti. - Labi.
Dedo, attaisi man bikses, jā?
Labi.
- Labi. Jā. - Labi.
Tur ir poga.
Tieši tur.
- Jūti? - Jā.
- Vai vari... - Jā.
- Izdevās. - Labi.
- Nāc aiz manis. - Jā.
Labi.
- Zemāk, zemāk. - Labi.
Nē, vēl drusciņ.
- Vēl drusciņ. - Nu re.
Ak vai. Ak dievs.
O jā. Labi. Labi.
- Labi. Labi. - Es apgulšos.
Pagaidi. Pagaidi mirkli.
- Nē. Nedaudz tālāk. - Labi.
- Zemāk. - Jā.
- Ak dievs. - Ak dievs.
Ak dievs.
68. DIENA
Vai viņa neizskatās briesmīgi?
Piedirst to visu!
Man pietiek!
Es ne...
Izbeidz vienreiz! Izbeidz mani filmēt!
- Piedrāzt jūs visus! - Ak dievs.
Piedod, Vanda. Tiešām nevajadzēja tev rādīt.
Nē, nē. Priecājos, ka parādīji.
Es vienkārši jūtos tik vainīga.
Lūdzu, aiztaisi acis.
Kāpēc?
Aiztaisi acis.
Labi, tikai bez muļķībām.
Es šobrīd jūtos visai nestabili.
Labi. Atver acis!
Kas tas?
Zināju, ka video tevi apbēdinās,
tāpēc gribēju tevi uzmundrināt un nopirku tavus mīļākos ēdienus.
Naksniņas!
Pirmkārt - ananass.
Jo pirmajā ārzemju ceļojumā
tētis ļāva pagaršot savu pinakoladu.
- Un tu teici, ka... - ...tas ir labākais, kas bijis man mutē.
Jā.
Načos.
Saldais čili,
jo tev patīk ar pirkstiem uzlasīt garšvielu pulveri.
Un olīvas,
jo piespiedi sevi tās iemīlēt,
lai cilvēki domātu, ka esi kulturāla vai kaut kā tā.
Un kā kronis visam -
siera nūjiņas.
Un tāda kā tradīcija...
Nebaidies. Nav ar tunci.
Oho.
Tas, ka esi to visu iegaumējis...
Tas ir jaukākais, ko kāds man jelkad ir izdarījis.
Pēdējā dzimšanas dienā
mans tālaika puisis uzdāvināja man fritēšanas pavārgrāmatu.
Un man nemaz nav fritera.
- Jā, es jau nesaku, ka esi mans pui... - Pag, man ir vēl kas.
- Jā? - Jā.
Jā?
Es nevaru. Piedod.
Labi.
- Es negribēju... - Nav tā, ka es negribu. Godīgi.
Tieši pretēji.
Tas taču ir skaidrs.
Tu esi seksīgākā meitene, kas jebkad ar mani runājusi.
Un ne jau tikai par to ir runa.
Tu esi jautra un gudra,
un nekas šajā pasaulē tevi nesatricina.
Un es tiešām nepazīstu nevienu tik neatlaidīgu un drosmīgu kā tu.
Bet es negribu būt tas dīvainais tipiņš...
Nu, jā. Šobrīd esmu iespundējis tevi savā pagrabā,
- un tas ir baigi dīvaini... - Kris. Atslābsti! Viss labi.
Nav jau tā, ka neesmu par to iedomājies.
Zin, es esmu vīrišķīgs un heteroseksuāls.
Neko nevaru padarīt...
Pag, skaties. Es kaut ko iegūglēju.
"Ja pastāv varas disbalanss, var būt grūti konstatēt,
vai piekrišana bijusi brīvprātīga,
un patiesa vienprātība var būt pat neiespējama."
Un tāpēc es tagad atklanos
un vēlu tev labu nakti.
Atā.
5. PIEŅEMŠANA
Ak dievs.
Tā, es to apspriedu ar meitu.
Mēs esam briesmīgi dusmīgas, ka ielauzāties mūsu īpašumā.
Un diemžēl arī redzējāt, ka te viss nav gluži legāli.
Ja jūs par to ziņotu, mums būtu īstas nepatikšanas.
Mēs neko neteiksim. Protams.
Pagriezties!
- Jums tas nav jādara. - Pagriezties!
Es tevi mīlu.
Es tevi arī.
Lieta tāda, ka es jūs saprotu.
Kā māte.
Ja Tonija pazustu, es ietu līdz elles malai, lai viņu atrastu.
Un es virspusēji papētīju internetā
un varu droši apgalvot, ka neesat dziļvalsts slepenie aģenti.
- Tieši tā. Jā. - Jā.
Dedo, padomājiet par savu tēlu sociālajos medijos.
Jūs publicējat daudz mēmju.
Daudz.
Un ne pārāk labas.
To es ņemšu vērā.
Ceru, ka jūs viņu atradīsiet.
Nevaru iedomāties, ko darītu, ja pazaudētu savu Toniju.
Lai nebūtu pārpratumu:
mēs abi varam iet?
- Jā. - Labi, tad iesim.
Tos es te atstāšu.
Kā mēs darīsim ar to vodku?
Un es izēdu arī vienu bundžu lazanjas.
Es gribētu nopirkt vietā.
Dedo.
Vai arī iedodiet konta numuru,
un es pār...
Bet liels paldies par sapratni.
Kā māte mātei -
mēs to tiešām novērtējam.
Vēl kas.
Jums žogā tagad ir mazmazītiņš caurumiņš.
- Es varētu... - Dedo.
80. DIENA
Nevar būt!
Ei!
Kas tu tāds?
80. DIENA 1 RUDAIS ERICKIŅŠ
Paldies, ka apraudzīji, vectētiņ.
Vanda.
To man tikko iedeva vecmāmiņa.
MIŠELA RAUHA VANDAS KLATAS ĪPAŠĀ KOMISIJA
Te bija kruķe. Prasīja par manu busiņu.
Man ir pašai sava īpašā komisija.
Forši.
Ko? Varbūt tas uz labu?
Ja viņi zina par tavu busiņu, tad varbūt arī par Lenku un Lukasu.
Bet viņi nemeklē Lukasu. Viņi meklē mani!
Nomierinies.
Būs labi. Mēs tiksim galā.
Kopā.
DZĪVNIEKU KONTRABANDA KAPTEINIS - KARALIS
LENKA ŅEMCOVA - BRAUERE - LUKASS
Mums jābeidz.
Visa tā spiegošana
un ielaušanās, un melošana policijai.
Bet es nesaku, ka mēs padodamies.
Labi.
Nē, mēs turpināsim meklēt.
Tikai ne šādi.
Mums jāsargā tas, kas mums vēl palicis.
Mūs un Ole.
Citādi vairs nebūs nekā, pie kā Vandai atgriezties.
Labi.
97. DIENA
Prezidents tiks drīz informēts.
Amerikāņu publika...
Vecmāmiņ? Vecmāmiņ, te Kriss. Vai viss kārtībā?
Pēkšņi pazuda visas gaismas.
Neraizējies, es tūlīt braucu.
Nē, nav vajadzīgs. Piezvanīju Lukasam.
- Lukasam? - Labi, es apskatīšos, jā?
Kur ir drošinātāji?
Vectēva vecajā hobiju istabā.
Vai tur kāds ir?
Hei!
Vai tur kāds ir?
Kris?
Vanda.
- Mums jāiet prom. - Jā.
Vai te kāds ir?
- Nāc. - Pag.
Ko tu dari?
Vanda, nāc!
PAMATĀ ZOLTANA SPIRANDELLI STĀSTS
Tulkojusi Aija Oliņa