Sako, kad sielvartas turi penkias stadijas.
97-A DIENA
Neigimas, pyktis, derybos,
depresija ir, galiausiai, susitaikymas.
Bet nemanau, kad žodis „stadijos“ tinka.
Greičiau jau lygiai, kaip kompiuteriniame žaidime.
Į antrą lygį gali pakilti tik užbaigęs pirmąjį.
Kai kurie užstringa tam tikrame lygyje, nes jis labai sunkus,
kaip Vaivorykštės kelias „Mario Kart“ žaidime.
Koks psichopatas jį sugalvojo?
1. NEIGIMAS
Viskas gerai.
Tai nesusipratimas.
Esu tikras, jie tik paprasti, normalūs žmonės,
kai tik jie grįš, iškart viską išsiaiškinsim.
Manai, kad „normalūs žmonės“?
„Normalūs žmonės“, Dedai?
Kieme už namo jie turi bunkerį.
Jų mergytė vos tavęs nepašovė.
Arbaletu.
Pasak interneto,
jie naršo miškus, ieškodami kitų aukų.
Karlota, juk iš tikrųjų netiki, kad tie žmonės – kanibalai?
Tikiu.
Prieš tris mėnesius nebūčiau tuo patikėjusi, Dedai.
Bet nebūčiau patikėjusi ir tuo,
kad mano psichoterapeutė liepė vyrui užsimauti balaklavą,
kad galėtų apsimesti, jog užsiima seksu su plėšiku.
Ar kad mano brolis nusipirktų tigrą vietoj gyvūnėlio.
Nebūčiau patikėjusi...
kad mūsų dukra tiesiog pradings.
Ir tikrai nebūčiau patikėjusi,
kad mano vyras sugebės ištisus mėnesius meluoti man į akis.
Duok savo telefoną.
Kam?
Koks tavo planas?
Skambinu policijai. Jie mus iš čia ištrauks.
Nėra ryšio. Tobula.
Taip, šitos sienos rimtos.
Gal net išmuštos švinu.
Išties gan įspūdinga.
Aukso puodas.
Tiesą sakant, visai romantiška.
Nedrįsk.
Jie turbūt ruošikai.
Kas tokie?
Ruošikai.
Žmonės, kurie mano, kad ateis apokalipsė.
Taip.
Norėčiau, kad greičiau ateitų ir praeitų.
Dirbau su vienu tokiu.
Jis buvo puikus tinkuotojas.
Bet sužinojome, kad gerdavo savo šlapimą.
Išleiskit mus iš čia!
- Karlota. - Išleiskit mus!
Karlota, ką nors sugalvosim.
Gal yra kitas išėjimas.
Dar kartą patikrinsiu liuką.
Gal ji neužrakino dangčio.
Ne. Tikrai užrakinta.
Taikinys buvo neutralizuotas.
Prezidentui netrukus bus pranešta.
Amerikos visuomenė...
97-A DIENA
2-A DIENA
Nežinojau, ką mėgsti, todėl nupirkau vištienos terijakį.
Savo mėgstamiausią sumuštinį.
Bet pagalvojau, gal tu vegetarė.
Todėl grįžau ir nupirkau vegetarišką sumuštinį.
Nesu vegetarė.
Tai gerai.
Nes jis atrodo šlykščiai.
Gerai, Krisai, rimtai pasikalbėkim.
Aš čia jau beveik dvi dienas.
Daugumą dingusių žmonių randa per pirmąsias 48–72 valandas.
Statistiniu požiūriu tai reiškia,
kad manęs ateis ieškoti per ateinančias 36 valandas.
Tik laiko klausimas.
Visiems bus geriausia, jei tiesiog mane paleisi.
Žinoma.
- Aš tik ją atrišiu, gerai? - Aš rimtai.
Nė žodžiu apie tave neprasitarsiu.
Tu geras.
Atnešei man sumuštinį.
Suteikiu tau progą, Krisai.
Suteiki man progą?
Gerai, jei nori toks būti, puiku.
Zundersheimas ne toks didelis.
Ar žinai, kaip dažnai čia dingsta seksuali septyniolikmetė?
- Niekada. - Pavadinai save seksualia?
Ramiai čia pasėdėsiu, suvalgysiu sumuštinį
ir palauksiu, kol į duris pasibels paieškos komanda.
O tu tada...
„Vanda, būk gera, pasakyk jiems, kad nupirkau tau sumuštinį su vištiena!“
O aš atsakysiu: „Atleisk, biče.“
„Aš traumuota, o šitas tipas – blogiausias iš visų,
tikrai turėtų sėsti į kalėjimą.“
O ten keliausi iš rankų į rankas kaip dantų pastos tūbelė.
Baigei?
Kur turėčiau eiti į tualetą?
- Juokauji. - Čia ne viešbutis, Vanda.
Kaip tu tai įsivaizduoji?
Tikrai nori kasdien laiptais aukštyn žemyn tampyti kibirą šūdo?
Krisai, leisk tau pasakyti.
Tu tikrai neišsisuksi.
Nesi tikras nusikaltėlis.
Policija apieškos kiekvieną namą.
Pasirodys čia bet kurią minutę,
suras mane, o tu sėsi į kalėjimą!
Nuo tavęs man galvą paskaudo. Gana!
Paleisk mane!
Atsiprašau.
Krisai!
Paskutinė proga! Aš tave perspėju!
Krisai!
2. PYKTIS
Kaip tau pavyksta, Dedai?
Rimtai.
Pačioje blogiausioje situacijoje, kokia tik gali būti, tu kažkaip
- atlinguoji ir dar labiau viską sumauni. - Gerai...
Kodėl nusekiau paskui tave?
Juk viską užbaigiau.
Tarp mūsų buvo baigta.
Buvau laisva.
Nebuvau už tave atsakinga.
O tada...
Supratau, kad vėl padarysi neįtikėtiną kvailystę.
Ir ką aš padarau?
Nuseku paskui tave.
Kaip visada.
Kaip kvailė.
Galėjau tiesiog leisti tau eiti vienam,
būti nušautam vaiko su arbaletu,
ir viskas būtų buvę baigta.
Nežiūrėk į mane kaip sužeista ūdra, tarsi turėčiau tavęs gailėtis.
Man tavęs negaila. Gaila savęs!
Neverk.
Nepradėk verkti!
Aš neverkiu.
- Baik! - Stengiuosi.
Draudžiu tau verkti, Dedai.
Ką jie čia turi?
Džiovintos mėsos.
Konservuotų ananasų.
Skanumėlis, gardumėlis! Konservuotos pupos.
Konservuotos pupos, barbekiu skonio.
Tikiuosi, įsigijote oro gaiviklių, psichai jūs.
Nuostabu!
Ryžiai!
Kur juos virsite, genijai?
Kur virsite sumautus ryžius?
Kartais ir jie linksminasi.
Karlota, gal tiesiog...
Gerai.
Gerai, Dedai.
Koks buvo planas?
Gyventi, kol baigsis pinigai,
o paskui tikėtis, kad nepastebėsiu, kai antstoliai išneš baldus?
Nebūčiau leidęs, kad taip nutiktų.
Kodėl tiesiog nepasakei man, kad netekai darbo?
Būtume radę sprendimą. Mes abu, kaip komanda.
Negalėjau todėl...
Kodėl?
Nieko. Tu teisi. Turėjau tau pasakyti. Atsiprašau.
- Ne. Ką norėjai pasakyti? - Nieko nenorėjau pasakyti.
- Norėjai. - Ne.
Pasakei „todėl“, paprastai po to kas nors seka.
Karlota, tiesiog pamiršk.
Kodėl todėl, Dedai?
Todėl...
kad pastaruoju metu...
tavo...
problemos su pykčiu paaštrėjo.
Problemos su pykčiu?
Neturiu problemų su pykčiu!
Teisingai. Gerai.
Išleiskit mus iš čia!
Šunsnukiai neraliuoti!
Ateikit, suvalgykit mus, kol nesugedom!
Teisingai.
Kodėl nieko nedarai?
- Ką turėčiau daryti? - Nežinau!
Surask išeitį. Sugalvok planą!
Daryk ką nors, o ne sėdėk kaip pusglušis!
Čia...
- Kas? - Nieko.
Taip?
Šis asmuo ruošiasi likti čia vienas Dievas težino, kiek.
Ar ji negali turėti poreikių?
Žinoma. Be abejo.
Nepravardžiuok moters kekše, Dedai.
Nieko nepravardžiuoju. Atvirkščiai. Esu sužavėtas.
Jie labai gerai pasiruošę ruošikai.
Labai nuodugnūs.
Kaip puikiai pasiruoš iškrypęs ruošikas, jei iškrypęs ruošikas paruošė iškrypėlį?
Dedai, šlykštu į tave žiūrėti.
13-A DIENA
Gerai. Nesupyk.
Išskalbiau tavo drabužius,
jie atsidūrė močiutės senų drabužių krūvoje,
ir ji juos išnešė į perdirbimo konteinerį.
Nuėjau į padėvėtų daiktų parduotuvę nupirkti tau naujų,
bet nežinojau tavo dydžio.
Tai reiškia, kad nespėjau į sumuštinių krautuvę
iki pietautojų antplūdžio,
todėl visi geri sumuštiniai buvo išpirkti.
Todėl turėjau paimti su tunu...
Vanda?
Aš nebegaliu!
Atsisakau šikti į kibirą!
Ir jei turėsiu suvalgyti dar vieną sumautą sumuštinį,
ką nors nudėsiu!
- Negaliu kvėpuoti, Vanda. - Man nerūpi.
Atsiprašau.
Atleisk.
O Dieve. Kaip šlykštu.
Vos manęs nenužudei.
Tokia ir buvo esmė, Krisai.
Vaikeli.
Tu mane čia užrakinai.
Ir sugrūdai sumautą pirštą man į akį, psiche tu.
Tu mane smaugei!
Galėjai mane apakinti!
Ir sakiau tau, kad nemėgstu suknisto tuno!
Kas tau pasidarė?
Dvi savaites esu kalinama senutės rūsy!
Štai kas man pasidarė!
Biče, kai iš čia ištrūksiu, tau bus šakės.
Tu net neįsivaizduoji,
kiek tinklalaidžių apie nusikaltimus aš aplankysiu.
Pasakysiu, kad darei su manim bjauriausius dalykus.
Ir visi stebėsis: „Tas Krisas tikrai psichinis.“
Ir duos tau pravardę „Keistuolis iš rūsio“.
Paaugliai „TikTok“ kurs įrašus apie tave.
Kas nors sukurs apie tai filmą ir suras kokį mulkį tavo vaidmeniui.
Jis sakys: „Sveiki, aš Krisas.
Esu iškrypėlis, kuriam patinka kalinti merginas rūsyje.“
Tu bjauri.
- Aš bjauri? - Taip!
Esi bjaurus žmogus.
Dabar prisiminiau. Ir mokykloje buvai bjauri.
Nesupratau?
Tu ir tos kitos merginos, su kuriomis draugavai.
Buvote bjaurių merginų gauja.
- Netiesa. - Tiesa.
Visada užkurdavote sumautą psichologinį karą soc. tinkluose.
„Ar padėsiu patiktuką po šiuo įrašu?“
„Ką pažymėsiu?“
„Kaip užtikrinsiu, kad visi žmonės, kurių nepakvietė į vakarėlį,
sužinotų, koks jis šaunus?“
Flirtavote su vaikinais,
kurie žinojo, kad esat ne jų nosiai,
tiek, kad jie trumputę akimirką patikėtų
galbūt turį šansą.
Tam, kad nutėkštumėt juos atgal į draugų zoną!
- Ar taip apie mane galvoji? - Ką?
Ar manau, kad esi populiari ir patraukli?
Taip.
Ar manau, kad tau tai suteikia socialinės galios?
Taip, žinoma.
Didžiąją laiko dalį turbūt net nesupranti, ką darai.
Negaliu pakeisti to, kad esu graži ir populiari.
Matai! Pats faktas, kad vadini save gražia ir populiaria
- ir yra problema! - Tu ką tik taip pasakei!
Taip, bet tai kas kita, kai sako kiti!
Neturėtum sakyti to apie save!
Tarkim... Gerai, nors taip niekad nenutiks...
Bet tarkim, pasakei ką nors gražaus apie mane.
Ką nors tokio: „Krisai, tu tikrai...“
„Tavo šukuosena nebloga.“
Vis tiek niekad nepasakyčiau: „Taip, mano šukuosena nebloga“,
nes niekad tuo nepatikėčiau!
Ir tai turėtų būti gerai?
Atsiprašau, kad nupirkau tau su tunu.
Krisai?
Ką?
Tavo šukuosena nebloga.
3. DERYBOS
Rankas už galvos! Veidu į sieną!
Turiu „AR-15“.
Užteks keistai kvėptelėti, ir šausiu.
- Tai ginklas. - Nusisukit į sieną!
Gerai.
Nusisukom į sieną.
Dabar ateinu. Jei nebūsit nusisukę į sieną
ir sudėję rankų už galvos...
Rankos ant galvos.
...palaikysiu tai išpuoliu ir šausiu.
- Aišku? - Taip.
Suprantat mane?
- Taip! - Taip! Supratom, taip!
O Dieve.
Dedai, kas čia?
Nusisukit į sieną!
Atėjom su taika.
Kas jūs ir ką veikiate mano valdose?
Mes... Karlota ir Dedas Klatai.
Labai atsiprašom, kad įsibrovėm,
bet ieškome savo dingusios dukters.
Ji vardu Vanda.
Ar reikia juos neutralizuoti, mamyte?
Dar ne, širdele.
Dar ne.
Dabar jie – tavo kaliniai, mažute.
- Nori juos surišti? - Taip.
Taip? Imk, mieloji.
Taip, puiku.
Tau puikiai sekasi.
Dabar!
Drąsu.
Nuleisk ginklą arba nusuksiu jai sprandą.
Po perkūnais, Dedai. Taip!
- Nuleisk ginklą! - Gerai.
Nedaryk staigių...
- Dedai! - Regis, ji sutraiškė kiaušą.
- Gerai pavariau, mamyte? - Puikiai.
Neįtikėtina. Tu geriausia.
Dabar lipk į viršų. Metas į lovą.
Viskuo kitu pasirūpinsiu aš. Duok juos man.
Myliu tave, mažute. Labai.
Ir aš tave myliu.
Gerai. Apsisukit. Rankas už nugaros.
Atsiprašau. Kvailai pasielgiau.
Ką ir besakyti.
Rankas už nugaros.
Per stipriai. Sužnybei odą!
Taip. Ant kelių! Abu!
Paklausykit. Nežinau, kas jūs.
Bet jūs man visai nepanašūs į žmones iš valstybinių įstaigų.
Spėju, kad priklausote kairiajam sparnui,
antirasistų, geradarių, partizanų grupuotei, tiesa?
Bandote pridaryti problemų doriems patriotams kaip aš?
Turbūt ir visai NRV grupei.
- Mums šakės. - Atsiprašau.
NRV?
Naujojo Reicho vaikai!
Tarsi ir taip nebūtumėt žinoję.
Mes tik paprasti tėvai.
Mūsų dukra dingo.
Kodėl neiškvietėt farų, jei manėt, kad jūsų dukra čia?
Nes...
nes iš farų – jokios naudos?
Dėl to mes sutariam.
Taip, teisingai.
Turi pats savimi pasirūpinti. Turi ginti savo šeimą.
Juk gali tai suprasti?
Taip. Tai tiesa.
Nė trupučio nepasitikiu valdžia.
Todėl pati mokau Toni namie.
- Tikrai? - Taip,
būdama penkerių ji mokėjo šaudyti.
Šešerių – sumedžioti kiškį, jį nudėti ir nudirti kailį.
Geras.
Esu tikra, kad viską padarytum, kad apgintum dukrą?
Taip.
Ar tai reiškia, kad galim eiti?
Prašau, nepalik mūsų čia! Prašau!
Gal gali bent atlaisvinti pančius?
Man klaustrofobija!
O Dieve!
Iš tikrųjų neturiu klaustrofobijos. Tik šiaip pasakiau.
33-IA DIENA
Opera visai be ryšio.
Tik žudynės ir prostitucija.
Kodėl ponui Noibertui atrodė, kad ji tinka trylikamečiams?
Ar negalėjom paprasčiausiai pastatyti „Kačių“?
Keista dabar prisiminti.
Kiek tau buvo metų? Dvylika?
Tobulas amžius vaidinti prostitutę.
Tai paskutinis normalus dalykas, kurį prisimenu.
Ką? Kad šešiolikos vaidinai serijinį žudiką?
Ne. Tai buvo vasara prieš mano tėvų mirtį.
- Eikš. - Ne.
- Nagi. Prašau. - Ne.
Žinau, kada išeiti
O kada likti viduje
Viską nuveikti
Nagi.
- Eikš! - Gerai.
Sugaunu laikraščių berniuką
Bet niekas nesikeičia niekada
Guliu lietuje
Ne, „vėjyje“.
Viso
Taip.
- Bet stengiuosi - Bet stengiuosi
- Stengiuosi - Stengiuosi
Niekad nepasiduosiu
Moderniai meilei
- Eina šalia manęs - Moderni meilė
- Eina pro šalį - Moderni meilė
- Nuveda į bažnyčią laiku - Nuveda į bažnyčią laiku
Kai ką tau turiu.
O Dieve! Negali būti!
Padėvėtų daiktų parduotuvėje jų buvo daugybė.
„Girls Team“.
„Fighting Beat 2“.
„Ice Twister“?
„Mothman“.
Žmogus drugys!
Nesu girdėjusi nė vieno iš jų.
Aš irgi, bet visi kartu kainavo tik tris eurus, taigi...
Aš nesiskundžiu.
Dabar ketvirtą kartą peržiūriu antrą „24“ sezoną,
jei turėsiu žiūrėti, kaip Kim Bauer dar kartą susiduria su ta puma, tada...
Todėl ačiū.
Turiu su tavim pasikalbėti.
Taigi...
Žinau, kad tavo padėtis sumauta.
Ir žinau, kad žmonės, kuriems dirba Lukas, yra be galo pavojingi,
todėl negali manęs paleisti.
- Vanda, aš... - Ne, prašau. Tiesiog išklausyk.
Aš pagalvojau.
O jei mes tuos žmones pašalintume?
Sakei, kad Lukas kalbėjo apie kažkokį „didelį bosą“.
Nežinau. Jis sakė „Karalius“,
bet nežinau, pavardė tai ar pravardė.
Gerai. Karalius.
Tai pradžia.
Gerai, tarkime, kad tas Karalius
ir liepė Lukui nužudyti tą moterį.
Kyla klausimas:
kodėl jis taip padarė?
Ką jis bando nuslėpti?
- Ta moteris buvo žurnalistė, tiesa? - Taip.
Manau, ji kūrė internetinius filmukus ar panašiai.
Žurnalistė. Gerai.
Žur-na-lis-tė.
Taigi, jei žudai žurnalistę,
tai dėl to, kad ji atskleidė tai, ką norėjai išlaikyti paslaptyje.
Štai.
Jei mudu sužinosime, kas tai,
galėsime kreiptis į policiją.
Blogiukai sės į kalėjimą, aš galėsiu grįžt namo, o tu išsisuksi.
Būtume komanda. Kaip Džekas Baueris ir Tonis Almeida.
Taip, žinoma.
Mudu tiesiog išardysime visą Zundersheimo organizuoto nusikalstamumo tinklą?
- Taip, kodėl ne? - Vanda.
Negaliu čia likti amžinai.
Aš arba paspruksiu, arba kada nors perduosiu žinutę.
Arba išprotėsiu ir vošiu tau televizoriumi per galvą.
Jei nieko neišeis, tiesiog nusižudysiu.
Nekalbėk taip.
Aš rimtai. Dėl ko man gyventi?
Dėl „Ice Twister“?
Arba galim dirbti kartu ir sukurti planą.
Ir kažkaip abu ištrūkti nenukentėję.
Rimtai, ką tu prarasi?
4. DEPRESIJA
Atsiprašau.
Dedai, nereikia.
Aš...
Aš labai atsiprašau.
Ir ne tik dėl šito.
Kad per mane esam įkalinti ginkluotos kraštutinių dešiniųjų ekstremistės rūsy.
Taip pat atsiprašau, kad nepasakiau apie atleidimą iš darbo.
Man...
Man tiesiog buvo labai gėda.
Kai šeimai manęs reikia labiausiai, susimaunu.
- Visada. Kaskart. - Dedai.
Karlota, tai tiesa.
Pagalvok.
Pavyzdžiui, kai gimė Olis, ir gydytojai pasakė, kad jis kurčias.
Iškart puoliau į paniką ir palūžau,
tai tu pasakei: „Dedai, susiimk.
Tai nesvarbu.
Dėl to mylėsim jį ne mažiau ir...“
- Taip. - Ir, žinoma, buvai teisi.
Tai nieko nepakeitė.
Bet tą akimirką uola buvai tu, ne aš.
Tas pats nutiko ir pradingus Vandai.
Nuo tos dienos jaučiuosi toks...
toks niekam tikęs.
Mano kaip tėvo pareiga – rūpintis šeima.
Ginti savo šeimą.
O ką aš darau?
Tądien, kai dingo Vanda, pradingau. Gėriau futbolo rungtynėse.
Ir labai atsiprašau, kad žiūrėjau tavo terapijos sesiją.
Aš netyčia. Tikrai.
Tik išgirdau savo vardą ir supratau, kad turėčiau išjungti, bet...
Tiesiog negalėjau. Negalėjau.
Tarsi visata man sakytų:
„Dedai, klausykis labai atidžiai.
Nes tai tiesa.
Tu esi idiotas ir visko neteksi,
jei nesusiimsi.“
Dedai, nesi idiotas.
Nederėjo man taip sakyti.
Bet, Karlota, tu teisi. Aš idiotas.
Visada buvau idiotas.
Taip ir gyvenau.
Taip ir baigiau mokyklą.
Taip pakabinau tave.
Dedas, mielas puskvaišis.
Niekas iš puskvaišio daug nesitiki.
Na ir kas, jei susimausi? Nieko čia tokio.
Prasčiau mokaisi ar uždirbi mažiau už kitus?
Tai tik Dedas!
Dedai, juk iš tikrųjų tuo netiki.
Nežinai, ką tu man reiški?
Karlota, kasdien nerimauju, kad apsisuksi ir pasakysi:
„Dedai, aš siaubingai suklydau. Mes skiriamės.“
Ir kasdien tai kažkaip nenutinka.
Nežinau, gal dėl to, kad taip anksti susilaukėm vaikų,
jautiesi tarsi įstrigusi su manimi.
Nežinau.
Labai tave myliu, Karlota.
Santuoka su tavimi – geriausia, kas man nutiko gyvenime.
Ir kai pamatau tave, besišypsančią man ryte,
norisi rėkti iš džiaugsmo.
Ir vis dar kasryt klausiu savęs:
„Dedai, kaip, po velnių, tau pavyko?“
Nesuprantu.
Tiesiog nesuprantu, kodėl tokia kaip tu
taikstosi su tokiu kaip aš.
Tiesiog nesuprantu.
Aš...
- Aš tik norėjau... - Ne.
- Užsičiaupk. - Gerai.
Dedai, atsek man kelnes, gerai?
Gerai.
- Gerai. Taip. - Gerai.
Yra saga.
Taip.
- Užčiuopei? - Radau.
- Ar gali... - Taip.
- Laikau. - Gerai.
- Dabar ateik čia. - Taip.
Gerai.
- Žemiau. - Gerai.
Dar truputį.
- Dar truputį. - Čia!
O varge. O Dieve.
O, taip. Gerai.
- Gerai. - Atsigulsiu.
Palauk. Sekundėlę.
- Ne. Truputį žemiau. - Gerai.
Taip. O Dieve.
- O Dieve. - O Dieve.
O Dieve.
68-A DIENA
...kaip baisiai ji atrodo.
Velniop! Man gana.
Man gana!
Aš ne...
Baikit! Baikit mane filmuoti!
- Tiesiog atsikniskit visi! - O Dieve.
Atsiprašau, Vanda.
Nereikėjo tau rodyti.
Ne. Džiaugiuosi, kad parodei.
Aš jaučiuosi... Tiesiog jaučiuosi tokia kalta.
Užsimerk.
Kodėl?
Tiesiog užsimerk.
Gerai, tik nedaryk nieko keisto.
Dabar jaučiuosi gan pažeidžiama.
Gerai. Atsimerk.
Kas čia?
Žinojau, kad tas įrašas tave nuliūdins,
todėl nusprendžiau tave pralinksminti ir pripirkau tavo mėgstamo maisto.
Vidurnakčio puota!
Taigi, visų pirma, ananasas.
Nes per tavo pirmąsias atostogas užsienyje
tėtis davė paragauti savo pinakolados.
- Ir sakei, kad tai buvo... - Geriausia, ką esu ragavusi.
Taip.
Kukurūzų traškučiai.
Būtent saldūs su aitriąja paprika,
nes tau patinka, kaip prieskoniai prilimpa prie pirštų.
Ir alyvuogės.
nes prisivertei jas pamėgti,
kad žmonės laikytų tave rafinuota.
Ir viską vainikuoja...
Plėšomas sūris.
Ir dėl senų laikų...
Nesijaudink. Ne su tunu.
Tu visa tai prisiminei?
Tai, ko gero, gražiausias dalykas, ką dėl manęs kas nors yra padaręs.
Per paskutinį gimtadienį
tuometinis vaikinas padovanojo man gruzdintuvės patiekalų receptų knygą.
Nesu turėjusi gruzdintuvės.
Taip, nesakau, kad esi mano vaiki...
Palauk, turiu dar kai ką.
- Taip? - Taip.
Tikrai?
Negaliu. Atsiprašau.
Gerai.
- Nenorėjau... - Jei atvirai, ne tai, kad nenorėjau.
Atvirkščiai.
Turiu omeny, laba diena.
Tu – seksualiausia mergina, kuri kada nors su manim kalbėjo.
Nors ne tai svarbiausia.
Tu šmaikšti ir protinga,
ir visiškai nesuki galvos dėl viso pasaulio.
Nesu sutikęs tokio tvirto ir drąsaus žmogaus kaip tu.
Bet nenoriu būti tas šiurpus tipas...
Ir, taip. Suprantu, kad šiuo metu laikau tave įkalintą savo rūsyje,
- o tai labai šiurpu, bet... - Krisai.
Atsipalaiduok. Viskas gerai.
Ne tai, kad niekad apie tai negalvojau.
Turiu galvoje, esu vyras su poreikiais.
Tik...
Palauk, žiūrėk. Pagūglinau.
„Jei yra galios neatitikimas, gali būti sunku nustatyti,
ar sutikimas yra savanoriškas,
nuoširdus sutikimas net gali būti neįmanomas.“
Taigi. Todėl dabar išeisiu
ir palinkėsiu tau gero vakaro.
Viso.
5. SUSITAIKYMAS
O Dieve.
Taigi, pasitariau su dukra.
Mes abi labai nepatenkintos, kad įsibrovėte į mūsų valdas.
Deja, kadangi šis mano rūsys nėra visiškai teisėtas,
jei apie tai praneštumėte, turėtume rimtų bėdų.
Mes nieko nesakysime. Garbės žodis.
Apsisukit.
- Neprivalai to daryti. - Apsisukit.
Myliu tave.
Ir aš tave myliu.
Esmė ta, kad suprantu.
Kaip motina.
Jei Toni dingtų, nusileisčiau į patį pragarą jos ieškoti.
Šiek tiek pasidomėjau internete,
todėl žinau, kad judu nesate slapti giluminės valstybės agentai.
- Būtent. Taip. - Taip.
Dedai, tau reiktų geriau pagalvoti, ką keli į soc. tinklus.
Viešini daug memų.
Daugybę.
Ir ne gerų.
Turėsiu omenyje. Ačiū.
Tikiuosi, rasite ją.
Neįsivaizduoju, ką daryčiau, jei netekčiau Toni.
Kad būtų visiškai aišku:
dabar mudu galime eiti?
- Taip. - Gerai, tada eime.
Šitą paliksiu čia.
Išgėrėme truputį tavo degtinės.
Be to, suvalgiau lazaniją iš skardinės.
Norėčiau grąžinti.
Dedai.
Jei padiktuosi sąskaitos numerį,
perve...
Labai ačiū už supratingumą.
Dėkoju kaip motina motinai.
Aš labai dėkinga.
Dar vienas dalykas.
Tavo galinėje tvoroje yra mažytė skylutė.
- Galėčiau... - Dedai.
80-A DIENA
Negali būti.
Kas tu?
80-A DIENA 1 PAPRASTOJI RAUDONUODEGĖ
Ačiū, kad užsukai, seneli.
Vanda.
Močiutė ką tik man padavė.
MIŠELĖ RAUCH VANDOS KLAT PAIEŠKOS BŪRYS
Farė klausinėjo apie mano furgoną.
Turiu savo paieškos būrį?
Jėga.
Kas? Gal tai gerai.
Jei jie žino apie tavo furgoną, gal žino ir apie Lenką su Luku?
Bet jie neieško Luko. Jie ieško manęs!
Nurimk.
Viskas bus gerai. Ką nors sugalvosim.
Kartu.
LAUKINIŲ GYVŪNŲ KONTRABANDA „KAPITÄN“ – KARALIUS
LENKA NEMKOVA – BRAUER – LUKAS
Turime baigti.
Baigti šnipinėti,
laužtis į svetimus namus ir meluoti policijai.
Nesiūlau pasiduoti.
Gerai.
Ieškosime toliau.
Tik ne šitaip.
Turime saugoti tai, ką dar turime.
Pasirūpinti savimi ir Oliu.
Antraip Vanda neturės pas ką grįžti namo.
Gerai.
97-A DIENA
Prezidentui netrukus bus pranešta.
Amerikos visuomenė...
Močiute? Močiute, čia Krisas. Ar viskas gerai?
Staiga šviesos tiesiog išsijungė.
Nesijaudink, tuoj grįšiu.
Ne, nereikia. Paskambinau Lukui.
- Lukui? - Gerai. Pažiūrėsiu, gerai?
Kur saugiklių dėžė?
Sename senelio hobių kambaryje.
Kas nors yra viduje?
Sveiki?
Ar kas nors yra viduje?
Krisai?
Vanda.
- Turim iš čia dingti. - Taip.
Ar kas nors ten yra?
- Lipk į viršų! - Palauk.
Ką darai?
Vanda, greičiau!
PAGAL ZOLTANO SPIRANDELIO SUKURTĄ ISTORIJĄ
Išvertė Sandra Siaurodinė