Pravijo, da ima žalovanje pet faz.
97. DAN
Zanikanje, jezo, pogajanje,
žalost in na koncu sprejetje. Vendar se mi izraz "faze" ne zdi pravšnji.
Prej stopnje, tako kot pri računalniški igri.
Na drugo stopnjo se lahko premakneš šele, ko končaš prvo.
Nekateri obtičijo na neki stopnji, ker je zanje preprosto pretežka.
Kakšen psihopat se je spomnil tega?
1. ZANIKANJE
Vse je v redu.
Nesporazum je. Gotovo sta normalna.
Ko se bosta vrnila, se bo vse uredilo.
Normalna? Misliš?
Normalna, Dedo?
Na dvorišču imata tajen bunker.
In njuna hčerka bi te skoraj ustrelila.
S samostrelom.
Če tisto na spletu drži, v gozdu iščeta naslednjo žrtev.
Carlotta, menda ne verjameš, da so ti ljudje ljudožerci.
Ja.
Dedo, pred tremi meseci tega ne bi verjela.
Ampak takrat tudi ne bi verjela,
da moja terapevtka sili moža, da se zamaskira,
da se lahko pretvarja, da seksa z vlomilcem.
Ali da si je moj brat kupil tigra.
Ne bi verjela, da...
Da je najina hči izginila.
In vsekakor ne bi verjela,
da mi mož lahko več mesecev laže v obraz.
Daj mi telefon.
Zakaj?
Kaj nameravaš?
Policijo bom poklicala.
Ni signala. Odlično.
Ja, te stene so debele. Mogoče celo opažene s svincem.
Zelo impresivno.
Terna.
Po svoje je romantično.
Da ne bi!
Gotovo so preperji.
Kdo?
Preperji. Ljudje, ki pričakujejo apokalipso.
Ja. Naj se že skrijejo pred njo.
Delal sem z nekim preperjem. Sijajno je izdeloval omet.
Ampak pil je svoj urin.
Hej! Izpustite naju!
- Carlotta. - Izpustite naju!
Saj se bova česa domislila.
Mogoče je še kakšen izhod.
Preveril bom loputo.
Mogoče je ni zaklenila.
Ne. Zaklenjena je.
Tarča je mrtva. Obvestili bomo predsednika.
Američani...
97. DAN
2. DAN
Nisem vedel, kaj ti je všeč, pa sem vzel piščančji terijaki.
Obožujem ga. Ampak lahko bi bila vegetarijanka.
- In sem vzel vegetarijanski sendvič. - Nisem vegetarijanka.
Fino. Ker je videti nagravžen.
Pogovoriva se.
Tu sem že skoraj dva dni.
Večino pogrešanih najdejo v prvih 72 urah.
Statistično gledano me bodo našli v prihodnjih 36 urah.
Samo vprašanje časa je.
Za vse bo najboljše, če me preprosto izpustiš.
Pa že.
- Samo to naj snamem, ne? - Resno mislim.
Ne bom te omenila. Prijazen si.
Kupil si mi sendvič.
- Priložnost ti ponujam. - Tako?
Prav, pa bodi tak.
Sundersheim je majhen. Veš, kako pogosto tu izgine seksi sedemnajstletnica?
- Nikoli. - Si pravkar rekla, da si seksi?
Mirno bom pojedla sendvič in počakala, da potrkajo iskalci.
In potem boš...
"Wanda, prosim, povej jim, da sem ti kupil sendvič!"
Odvrnila bom: "Oprosti, stari.
Travmatizirana sem in on je huda baraba.
Mora v zapor."
Tam si te bodo podajali kot tubo zobne paste.
Si končala?
Kam pa naj grem na stranišče?
- Tole je smešno. - Nisi v hotelu.
To za nobenega ni pametna rešitev.
Res hočeš vsak dan nositi vedro dreka po stopnicah?
Chris, naj ti nekaj povem. Ne boš se izmazal.
Nisi pravi kriminalec. Policisti preiskujejo vse hiše.
Vsak hip bodo tu in me našli. Ti pa boš šel v zapor!
Glavobol mi povzročaš. Dovolj!
Izpusti me!
Žal mi je.
Chris! Hej, zadnja priložnost! Opozarjam te.
Chris!
2. JEZA
Dedo, kako ti to uspeva?
Resno.
Celo najslabši možni položaj
- ti nekako uspe še poslabšati. - Okej...
Zakaj sem šla za tabo? S tabo sem opravila.
Med nama je bilo konec. Bila sem svobodna. Nisem odgovarjala zate.
Potem pa... Ugotovim, da spet počneš nekaj neznansko butastega.
In kaj naredim? Za tabo grem.
Tako kot vedno. Kot prava avša.
Lahko bi pustila, da greš sam in da te otrok ustreli s samostrelom.
Pa bi bilo konec.
Ne glej me kot ranjena žival, kot da bi se mi moral smiliti.
Ne smiliš se mi. Sama sebi se smilim!
Ne jokaj.
Ne začenjaj jokati!
Ne jokam.
- Nehaj! - Saj se trudim.
Prepovedujem ti jokati, Dedo.
Kaj imajo tukaj?
Posušeno meso.
Vložen ananas.
Slastno, slastno. Fižol v pločevinki.
Fižol v pločevinki z okusom po žaru.
Upam, da ste dodali tudi kakšen osvežilec zraka, norci!
O, super!
Riž! Riž.
Kje ga boste skuhali, debili?
Kje boste skuhali prekleti riž?
Tudi zabavajo se.
Carlotta, mogoče...
Okej.
V redu, Dedo.
Kaj si nameraval? Nadaljevati, dokler denar ne bi pošel?
In upati, da ne bom opazila, da so nama zasegli pohištvo?
- Ne bi prišlo do tega. - Zakaj nisi povedal, da so te odpustili?
Našla bi rešitev. Skupaj, kot ekipa.
- Nisem mogel, ker... - Ker kaj?
Nič. Prav imaš. Moral bi ti povedati. Oprosti.
- Ne. Kaj si hotel reči? - Nič.
- Pa si. - Ne.
Rekel si "ker". In temu navadno nekaj sledi.
- Carlotta, samo pozabi. - Ker kaj, Dedo?
Ker imaš
zadnje čase
hude težave z obvladovanjem jeze.
Težave z obvladovanjem jeze? Nimam jih!
Tudi prav.
Izpustite naju!
Prasci zmešani!
Pridite nas pojest, preden se pokvariva!
Ja.
Zakaj samo sediš?
- Kaj pa naj naredim? - Ne vem!
Poišči izhod. Domisli se načrta!
Naredi kaj. Ne sedi tu kot kakšen debil!
To...
- Kaj je? - Nič.
Ja?
Pripravlja se na bogve kako dolgo bivanje.
- Ne sme imeti svojih potreb? - Seveda jih sme.
- Ne obsojaj, Dedo. - Saj ne. Nasprotno, navdušen sem.
Ti preperji so zelo pripravljeni.
Zelo temeljiti.
Kako pervertiran naj bo sprevržen preper, da se pripravi kot sprijen perverznež?
Dedo, gabiš se mi.
13. DAN
Dobro. Ne bodi jezna.
Opral sem tvoja oblačila. Znašla so se med babičinimi capami.
Odnesla jih je v reciklažo.
Šel sem v trgovino z rabljenimi, pa nisem poznal velikosti.
No, zato sem v sendvičarno prišel šele po času malice.
In dobrih jim je že zmanjkalo.
Ostali so s tunino...
Wanda?
Ne zdržim več!
Nočem srati v vedro.
In če bom morala pojesti še en sendvič, bom nekoga umorila!
- Ne morem dihati, Wanda. - Vseeno mi je.
Oprosti.
O bog. To je nagravžno.
- Skoraj bi me ubila. - Hotela sem te, Chris.
Stara.
Zaprl si me sem.
- Psihič, prst si mi porinil v oko. - Davila si me!
Lahko bi oslepela!
In povedala sem ti, da ne maram smrdljive tunine.
- Stara, kaj te muči? - Dva tedna že tičim v starkini kleti.
To me muči!
Ko bom prišla ven, boš v hudem govnu.
Pojma nimaš,
v koliko podkastih o resničnih zločinih bom sodelovala.
Rekla bom, da si z mano počel svinjarije.
Vsi bodo rekli, da si pravi zblojenec.
Dobil boš vzdevek "Kletni čudak".
Mularija bo na TikToku objavljala videe o tebi.
O tem bodo posneli film. Igral te bo kakšen bednik.
Rekel bo: "Ojla, Chris sem.
Izrodek, ki rad zapira punce v klet."
Zlobna si.
- Jaz sem zlobna? - Ja!
Zlobna si.
Spomnim se. Tudi v šoli si bila prava mrha.
- Kaj? - Ti in tvoje frendice.
Zlobna tolpa ste bile.
- Ni res. - Pa je.
Na družbenih omrežjih ste igrale grozno psihološko vojno.
"Naj všečkam to objavo? Koga naj omenim?
Kako naj poskrbim, da bodo vsi, ki niso bili povabljeni na žur, vedeli,
kako mega je?" Spogledovale ste se s fanti,
ki so vedeli, da niso dovolj dobri za vas,
da so za hip pomislili, da imajo šanse.
In potem so trdo prileteli na tla.
- To si misliš o meni? - Kaj? Da si priljubljena in privlačna?
Ja. Ali mislim, da ti to daje družbeno moč?
Ja, absolutno. Večinoma se verjetno sploh ne zavedaš, kaj počneš.
Ne morem pomagati, da sem luštna in priljubljena.
Vidiš? Prav to, da lahko to rečeš zase,
- je problem. - Saj si sam tako rekel!
Že, ampak je drugače, če to rečejo drugi.
O sebi naj ne bi tako govorila!
Reciva, čeprav se to ne bo zgodilo...
Ampak reciva, da bi me pohvalila.
Na primer: "Chris, res si..."
"Okej frizuro imaš."
Jaz vseeno ne bi rekel: "Ja, okej frizuro imam."
- Ker tega ne bi verjel! - In to naj bi bilo dobro?
Oprosti za tunino.
Chris?
Ja?
Okej frizuro imaš.
3. POGAJANJE
Roke na glavo! Obrnita se. AR-15 imam.
En sam sumljiv gib, pa streljam.
- To je puška. - K steni!
Ja. V steno gledava.
Prihajam. Če ne bosta gledala v steno in imela rok na zatilju...
- Roke na zatilje. - Bo to grožnja in bom streljala.
- Jasno? - Ja.
Razumeta?
- Ja! - Ja! Razumela sva.
O bog.
Dedo, kaj je to?
V steno!
Prihajava v miru.
Kdo sta in kaj počneta na moji posesti?
Carlotta in Dedo Klatt.
Žal nama je, da sva vdrla, ampak iščeva hčerko, ki je izginila.
Ime ji je Wanda.
- Mami, ju morava onesposobiti? - Ne še, ljubica.
Ne še.
Tvoja zapornika sta, miška.
- Ju hočeš zvezati? - Ja.
Ja? Izvoli, pikica.
To.
Super ti gre.
- Zdaj! - Hej!
Pogumno.
Povesi puško ali pa ji zavijem vrat.
Matervola, Dedo. To!
- Povesi puško. - Prav.
Nobenih nenadnih...
- Dedo! - V jajca me je.
- Mami, sem bila dobra? - Super.
Noro. Mega si.
Zdaj pa gor in spat. Za drugo bom poskrbela jaz.
- Srčica, rada te imam. Zelo. - Jaz pa tebe.
V redu. Obrnita se. Roke na zatilje.
Oprostite. To je bilo neumno.
Česa ne poveš.
Roke na hrbet.
Preveč ste zadrgnili!
Ja. Na kolena. Oba!
Poslušajta. Ne vem, kdo sta.
Ampak takih agentov še nisem videla.
Sklepam, da pripadata kakšni levičarski skupini. Drži?
In hočeta povzročati težave klenim domoljubom.
Verjetno kar vsem ONR.
- V riti sva. - Oprostite.
- ONR? - Otrokom novega rajha!
Kot da že nista vedela.
Samo navadna starša sva. Najina hči je izginila.
Zakaj nista poklicala policije, če sta sumila, da je tu?
Ker...
Ker so policaji eno figo vredni?
Glede tega se pa strinjamo.
Ja.
Človek mora paziti nase. Varovati svojo družino.
- To gotovo razumete. - Ja. Drži. Oblastem niti malo ne zaupam.
Zato se Toni šola doma.
Res?
Streljati zna od petega leta. Od šestega pa uloviti, ubiti in odreti zajca.
Fino.
Gotovo bi naredili vse, da bi obvarovali svojo hčerko.
Ja.
- To pomeni, da lahko greva? - Prosim, ne puščajte naju tukaj!
Lahko vsaj zrahljate vezice?
Klavstrofobičen sem!
O bog!
Nisem klavstrofobičen. To sem samo rekel.
33. DAN
Kakšen beden muzikal.
Samo umori in prostitucija.
Zakaj je g. Neubert menil, da je primerna za trinajstletnike? Mačke bi bile boljše.
Pa je res čudno, če zdaj pomislim.
Koliko let si imela? Dvanajst?
Idealna starost za vlogo cipe.
To je zadnja normalna stvar, ki se je spomnim.
Vloga serijskega morilca?
Ne. To je bilo poletje, preden sta mi umrla starša.
- Pridi. - Ne.
- Daj. Prosim. - Ne.
Pridi.
- Daj! - V redu je.
Ne, "wind".
Ja.
Nekaj imam zate.
O bog. Ne!
Na kupe so jih imeli.
Model Ball. Raging Phoenix.
Ice Twisters?
Mothman.
Mothman!
Še za nobenega nisem slišala.
Jaz tudi ne, toda zanje so hoteli le tri evre...
Ne pritožujem se. Ker že četrtič gledam drugo sezono 24.
Če bom morala še enkrat gledati, kako Kim Bauer sreča pumo...
Zato hvala.
O nečem se morava pogovoriti.
Torej...
Vem, da si v bednem položaju.
In da so ljudje, za katere dela Lukas, zelo nevarni. Zato me ne moreš izpustiti.
- Wanda... - Ne, prosim. Samo poslušaj.
Razmišljala sem.
Pa če jih pospravim?
Rekel si, da je Lukas omenjal "šefinjo".
Kaj pa vem. Rekel je "Kralj", ampak to je lahko samo vzdevek.
V redu. Kralj.
Tudi to je nekaj.
Reciva, da je ta Kralj
Lukasu ukazal, naj ubije tisto žensko.
Vprašajva se,
zakaj.
Kaj poskuša prikriti?
- Novinarka je bila, ne? - Ja.
Spletne videe je snemala.
Novinarka. Okej.
No-vi-nar-ka.
Novinarko ubiješ,
ker je odkrila nekaj, za kar hočeš, da ostane skrivnost.
Takole.
Če bova ugotovila, za kaj gre,
bova šla lahko na policijo.
Barabe bodo šle v zapor, jaz domov, ti pa boš rešen.
Ekipa bova. Kot Jack Bauer in Tony Almeida.
Pajade.
Sama bova razbila mrežo organiziranega kriminala v Sundersheimu?
- Ja, zakaj pa ne? - Wanda.
Večno ne morem ostati tukaj.
Pobegnila bom ali pa ven pretihotapila sporočilo.
Ali pa ti bom s tevejem razbila glavo. Ali v skrajni sili ubila sebe.
- Ne govori tako. - Resno. Nimam za kaj živeti.
Kaj pa Ice Twisters?
Lahko sodelujeva in se česa domisliva.
Česa takega, da bova oba odnesla celo kožo.
Resno, kaj pa lahko izgubiš?
4. ŽALOST
Oprosti.
Dedo, ne.
Res... Res mi je žal.
Ne le za tole.
Da sva ujeta v bunkerju oborožene desničarske ekstremistke.
Žal mi je tudi, da ti nisem povedal, da so me odpustili.
Bilo...
Zelo me je bilo sram.
Ko me družina najbolj potrebuje, zafrknem.
- Vedno. Vsakič. - Dedo.
Carlotta, res je.
Pomisli.
Ko se je rodil Ole in so zdravniki rekli, da je gluh...
Takoj me je zgrabila panika. Planil sem v jok.
Ti pa si rekla, naj se zberem.
Da ni pomembno, ker ga zaradi tega ne bova imela manj rada.
- Ja. - Seveda si imela prav.
Ničesar ni spremenilo.
Ampak v tistem trenutku si bila močna ti, ne jaz.
Enako je bilo, ko je izginila Wanda.
Od takrat se počutim tako...
Neuporabnega.
Kot oče imam nalogo, da skrbim za družino.
Da jo varujem.
In kaj sem naredil?
Ko je izginila Wanda, sem jaz tudi. Na tekmi sem se napil.
In opravičujem se, da sem gledal tvojo terapijo.
Nisem nameraval. Res ne.
Ampak zaslišal sem svoje ime. Vedel sem, da moram ugasniti, pa...
Preprosto nisem mogel.
Bilo je, kot da mi stvarstvo govori:
"Dedo, zelo pozorno poslušaj. Ker je to resnica.
Cepec si in če se ne boš spravil k sebi, boš vse izgubil."
Dedo, nisi cepec.
Tega ne bi smela reči.
Ampak imela si prav. Sem cepec.
Od nekdaj.
Tako se prebijam skozi življenje. Tako sem se prebil čez šolo.
Tako sem dobil tebe.
Dedo, prisrčen cepec.
Od cepca nihče ne pričakuje prav veliko.
Pa kaj, če zamočiš? Ni pomembno.
Nimaš tako dobrih ocen in plače kot drugi?
To je samo Dedo!
Dedo, tega menda ne verjameš.
Ne veš, kaj mi pomeniš?
Carlotta, vsak dan me skrbi, da se boš obrnila in rekla:
"Dedo, naredila sem veliko napako. Ločila se bova."
In vsak dan se to nekako ne zgodi.
Ne vem, ali zato, ker sva imela otroke tako mlada.
Morda imaš občutek... Da si obsojena name.
Ne vem.
Zelo te imam rad.
Poroka s tabo je bila vrhunec mojega življenja.
Ko zjutraj vidim, kako se mi smehljaš,
bi najraje zavpil od veselja.
Pa se vseeno vsako jutro vprašam: "Dedo, kako, hudirja, ti je to uspelo?"
Ne razumem. Preprosto mi ni jasno, kako lahko taka ženska
prenaša moškega, kot sem jaz.
Ni mi jasno.
Veš...
- Hotel sem samo... - Ne.
- Utihni. - V redu.
Dedo, odpni mi hlače.
Prav.
- V redu. Ja. - V redu.
Zatipaj gumb.
Ja.
- Ga tipaš? - Ja.
- Lahko... - Ja.
- Odpel sem ga. - Dobro.
- Zdaj pa pridi sem. - Ja.
Okej.
- Niže. - Prav.
Še malo.
- Še malo. - To!
O bog.
O ja. Okej.
- Okej. - Ulegla se bom.
Samo hipec.
Ne. Še malo niže.
Ja. O bog.
- O bog. - O bog.
O bog.
68. DAN
Ali ni grozna?
Klinc gleda vse skupaj!
Dovolj imam!
Nisem...
Nehajte! Nehajte me snemati!
- Samo spokajte! - O bog.
Oprosti, Wanda.
Tega ti ne bi smel pokazati.
Ne. Vesela sem, da si mi.
Samo zelo krivo se počutim.
Zapri oči.
Zakaj?
Samo zapri jih.
Ne naredi česa čudnega.
Zelo ranljivo se počutim.
Dobro. Odpri oči.
Kaj je to?
Vedel sem, da te bo posnetek užalostil,
zato sem te hotel razveseliti s tvojimi najljubšimi jedmi.
Polnočna pojedina!
Najprej ananas.
Ker ti je oče na prvih počitnicah v tujini dovolil pokusiti piño colado.
- In rekla si... - Da je božanska.
Ja.
Nachos.
S sladkim čilijem,
ker ti je všeč, kako se ti začimbe lepijo na prste.
In olive.
Ker si se jih prisilila vzljubiti,
da bi te imeli za prefinjeno.
Za piko na i pa...
Sir v trakcih.
In zavoljo dobrih starih časov...
Ne skrbi. Ni tunina.
Vau.
Vse to si si zapomnil?
Česa tako lepega še nihče ni naredil zame.
Za moj prejšnji rojstni dan
mi je takratni fant podaril kuharico za jedi v cvrtniku na zrak.
Nisem ga imela.
Ja, ne pravim, da si moj fa...
Čakaj, še nekaj imam.
- Ja? - Ja.
Ja?
Ne morem. Oprosti.
- Nisem hotela... - Ne gre za to, da nočem.
Prej nasprotno.
Reči hočem... Halo!
Tako privlačna punca še ni govorila z mano.
Ne zato.
Zabavna si in pametna
in nič te ne vrže iz tira.
Tako žilave in pogumne osebe še nisem spoznal.
Nočem pa biti podgana, ki...
Ja, vem, da te zadržujem v kleti,
- kar je podlo... - Chris.
Pomiri se. V redu je.
Saj ne, da nisem pomislil na to.
Moški iz mesa in krvi sem.
Samo...
Poglej. Poiskal sem na spletu.
"Če je moč neizenačena, je težko ugotoviti,
ali je privolitev prostovoljna.
In iskrena privolitev je morda nemogoča."
Ja. Zato bom zdaj odšel.
Želim ti prijeten večer.
Adijo.
5. SPREJETJE
O bog.
Pogovorila sem se s hčerko.
Obe sva zelo jezni, da sta tako vdrla.
In ker ta prostor ni povsem zakonit,
bi naju s prijavo spravila v hude težave.
- Niti črhnila ne bova o tem. - Obrnita se.
- Tega vam ni treba. - Obrnita se.
Rad te imam.
Jaz pa tebe.
Razumem vaju.
Kot mama. Če bi moja Toni izginila, bi šla na konec sveta, da bi jo našla.
Malo sem pobrskala po spletu.
Jasno mi je, da nista tajna agenta globoke države.
- Res nisva. - Ne.
Dedo, razmisli o svojih objavah. Veliko memov objavljaš.
Res veliko. In to ne dobrih.
To bom upošteval.
Upam, da jo bosta našla.
Ne vem, kaj bi, če bi izgubila Toni.
Samo prepričal bi se rad.
Lahko zdaj greva?
- Ja. - Potem pa pojdiva.
To bom pustil tukaj.
Nekaj vaše vodke sva spila.
In jaz sem pojedel pločevinko lazanje. Novo vam prinesem.
Dedo.
Če mi poveste številko računa, lahko...
Hvala, ker ste tako razumevajoči.
Kot mama mami, to zelo cenim.
Še nekaj.
V ograji zadaj je majhna luknja.
- Lahko... - Dedo.
80. DAN
Ne, resno?
Hej!
Kdo si?
80. DAN 1 POGORELČEK
Hvala za obisk, dedi.
Wanda.
Babi mi jo je dala.
POSEBNA EKIPA
- Spraševala je po mojem kombiju. - Posebna ekipa me išče?
Kul.
Kaj? Mogoče je to dobro.
Če vedo za tvoj kombi, vedo mogoče tudi za Lenko in Lukasa.
Ne iščejo njega, ampak mene.
Pomiri se.
Vse bo v redu. Našla bova rešitev.
Skupaj.
TIHOTAPLJENJE ŽIVALI KAPITAN – KRALJ
Nehati morava.
Nehati morava vohuniti,
vdirati na tujo posest in lagati policiji.
Ne pravim, naj obupava.
Prav.
Še bova iskala.
Ampak ne takole.
Zavarovati morava to, kar še imava.
Poskrbeti zase in za Oleja.
Sicer se ne bo mogla Wanda k nikomur vrniti.
Prav.
97. DAN
Predsednik bo kmalu izvedel.
Američani...
Babi? Babi, jaz sem, Chris. Je vse v redu?
Nenadoma so luči kar ugasnile.
Ne skrbi, pridem domov.
Ni treba. Lukasa sem poklicala.
- Lukasa? - Dobro, pogledal bom.
Kje so varovalke?
V dedijevi stari hobisobi.
Je kdo notri?
Halo?
Je kdo notri?
Chris?
Wanda.
- Stran morava. - Ja.
Je kdo notri?
- Pridi! - Počakaj.
Kaj počneš?
Wanda, pridi!
PO ZGODBI ZOLTANA SPIRANDELLIJA
Prevedla Polona Mertelj