Downloaded from YTS.MX
Najlepšie príbehy čerpajú z elementov skutočného života.
EMERYVILLE, KALIFORNIA
Pamätám si svoje hodiny huslí.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vôbec mi to nešlo, ale v istom okamihu nájdete C a husle pradú.
REŽISÉR FILMU ELEMENTY
Lebo vám to zrazu ide.
To sa môže stať aj s príbehmi.
Niektoré príbehy zahrajú C tak dobre, že každým zavibrujú.
Ako univerzálny akord.
Ale rozprávač musí čerpať zo skutočného života.
- Ako sa darí? - Dobrý deň.
Poprosím hotdog.
Vyrástol som v New Yorku. Narodil som sa v Bronxe.
Otec mal dva obchodíky.
Keď som sa v škole učil o periodickej tabuľke prvkov,
vždy mi pripomínala bytový dom.
Ľudia v ňom bývajú v bytoch na sebe. Ako v New Yorku.
Každá časť budovy bola iná kultúra.
Meď bývala vedľa zinku, ale nie vedľa hélia, lebo to je plyn.
Bavilo ma im vymýšľať charaktery.
A to bol začiatok Elementov.
Prosím, končatiny a vetvy držte vnútri.
SPRÁVNA CHÉMIA
PRÍBEH FILMU ELEMENTY
Elementy je film, v ktorom sú zem, vzduch, voda a oheň
postavami v našej komunite.
A v tomto svete elementov
je ohnivá rodinka, ktorá emigrovala z Ohnivej ríše
a ktorá sa snaží začleniť v plnom meste…
NA PRENÁJOM
…kde oheň veľmi nemusia.
Suché listy.
Horác je majiteľ obchodov ako môj otec
a priviezol si so sebou svoj domov.
A tak chce zapadnúť do komunity.
Jeho žena Dymea je veľmi tradičná
a verí, že ohniví ľudia by sa mali správať istým spôsobom.
Je to pravá láska.
Čo je viac, ako som zacítila na tejto tu.
Och, pánečku, stále toto.
V tejto rodine je mladé dievča,
ktoré sa zamiluje do niekoho, kto nie je z jej komunity.
Ale oheň a voda spolu nevychádzajú,
lebo sa môžu uhasiť alebo zovrieť a vypariť.
V Pixare dávate život do všetkého, čo robíte.
A pri Elementoch som čerpal z dvoch stránok môjho života:
zo vzťahu s rodičmi a z ich obchodu.
A zo vzťahu s mojou manželkou, ktorá nie je Kórejka.
A z rozporu, aký to v našej rodine vyvolalo.
Som Vodnár.
Ja Iskra.
New York City je jedno z najrozmanitejších miest na svete.
Ak prejdete jeho piatimi obvodmi,
doslova môžete zažiť kultúry celého sveta.
BÝVALÝ HLAVNÝ DEMOGRAF, NEW YORK CITY
V New Yorku sa hovorí viac jazykmi…
PROFESORKA, KOLUMBIJSKÁ U.
…než v inom meste krajiny.
Imigranti a migranti…
RIADITEĽKA, TENEMENTSKÉ MÚZEUM
…sem prichádzajú za prácou.
Majú motiváciu byť úspešní
a najmä byť úspešní kvôli svojim deťom.
OHNISKO
S bratom sme vyrastali v obchodoch, ktoré rodičia viedli.
Vždy, keď sme niečo zarobili,
mama nás s bratom vzala do kina v Bronxe.
Väčšina filmov bola americká, boli v angličtine.
Mama zbožňovala Kevina Costnera.
Jeho vlasy ju nejako dostali.
Pána Costnera sa nevedela nabažiť.
Sedeli ste vedľa nej a pošepkala vám…
„Čo povedali?“ A ja som jej odvetil:
„On je zamilovaný do toho dievčaťa.“
Ale potom si pamätám, ako ma mama vzala do knižnice,
kde som prvýkrát videl Dumba.
A spomínam si, že som jej nemusel nič prekladať.
S týmito zvieratami sa úplne prepojila.
Veľmi sa rozcítila, keď mamu slonicu zavreli do klietky.
POZOR ŠIALENÝ SLON
Vždy som miloval, že animácia je taká univerzálna.
Pamätám si ten pocit prepojenia s niečím, bolo to poznanie,
že môže ísť aj o váš príbeh.
Sme vo White Plains.
Ideme práve späť k mame.
V aute rodičov, s ktorým neviem, čo spravíme, keď sú už obaja po smrti.
Rodičia pochádzali z Kórey.
Obaja prišli do USA koncom 60. a začiatkom 70. rokov.
Otec v New Yorku skúsil šťastie v podnikaní.
ODLETY
Mama prišla ako zdravotná sestra.
Rodičia ma počas detstva nepodporovali v umení.
Je to klišé medzi ázijskými Američanmi istej generácie,
že naši rodičia nikdy nevideli umenie ako praktický kariérny smer.
Budeš buď doktor, alebo právnik,
ale nemôžeš byť umelcom, lebo to ťa neuživí.
Film Elementy určitenie je autobiografia,
ale skúsenosti z New Yorku a z obchodov rodičov
ma rozhodne inšpirovali.
Vždy som chcel byť animátorom.
To bol môj sen.
Prvá iskrička, to, čo to celé spustilo,
bola malá flipbook knižka, ktorú som ako malý videl.
Pamätám, ako som si ju dokola pozeral.
Hotová mágia. Samotná myšlienka, že obrázky tvoria pohyblivý výjav.
A to môj detský mozog ohúrilo.
Toto sú knižky, do ktorých som ako sedem- alebo osemročný kreslil.
Nemôžem uveriť, že ich brat našiel.
Všetky rohy som pokreslil.
V každej knihe, ktorú som kedy čítal,
je teraz flipbook.
Tento roh je taký špinavý, lebo som ho stále stláčal.
Chlapec mohol tú pálku nakresliť lepšie.
Bože. Cítim z nich detstvo.
Napokon som rodičov prehovoril, aby ma pustili na umeleckú školu.
študentský film petera sohna
Chodil som na strednú v New Yorku a potom na CalArts v Južnej Kalifornii.
Po škole som si našiel prácu v LA, odtiaľ som sa dostal v roku 2000 do Pixaru.
KALIFORNIA
Začínal som v umeleckom oddelení na filme Hľadá sa Nemo.
Vždy som bol buď v umeleckom oddelení…
Špunt vypadne. Arlo ho chytí.
…alebo pri filme. Občas na animácii.
- Bozkom? - Hej. To je fajn.
A raz za čas dabingové práce.
Pozri, panička.
Prvýkrát…
No tak, pozri sa.
…som bol zlodejom v Rodinke Úžasných,
ktorého omráči Helen Parrová.
No tak, pozri sa…
A ďalšia postava bol Emile v Ratatouille.
Umieram od hladu.
A k šťastiu nepotrebujem jedlo zvnútra.
Dobre, okej.
Tuším niečo cítim.
Môže to byť čosi orechové.
Možno príchuť.
Chrániš Oozma Kappu?
A Scott Squibbles v Príšerkách: Univerzita.
Som Scott Squibbles.
Kamoši ma volajú Squishy.
Odbor nevybraný a ja som slobodný a všade nevítaný, okrem tohto miesta.
Budem o tom meditovať.
A bol som aj hlasom Zvieratkára v Dobrom dinosaurovi.
Pomenujem ich, nechám si ich.
A Sox v Buzzovi Lightyearovi.
Môžem poskytnúť zvuky na zaspanie.
Mám viacero možností.
Morský raj, Lower East Side, ó… Čakáreň u zubára.
Dobrú noc, Buzz.
Pri filme Hore som bol v tíme pre tvorbu postáv.
Nakreslil som pár odlišných verzií Russella.
Jedným z nich bola tučnejšia verzia ako ja.
Tučnučkejšia, buďme milí.
Russell nie je úplne ja,
ale niečo zo mňa sa do neho dostalo.
Napríklad šiltovka.
Niečo, na čo som ako ázijský Američan veľmi hrdý, je to,
že ide o ázijsko-amerického chlapca bez prízvuku.
Nie sú v ňom žiadne stereotypy o tom, aké je to byť Aziatom.
Je to skrátka ázijský Američan.
A milujem, že som toho súčasťou.
Bola to pre mňa šťastná cesta.
Vždy som chcel byť animátorom. Iba to. Bodka. Celý život.
Ale milujem rozprávať príbehy.
Niečo ako oblakový pulz, ktorý stúpa hore.
Nadhodil som nápad na krátky film a nechali ma ho spraviť.
Prvýkrát som režíroval.
A potom som mohol režírovať Dobrého dinosaura.
A teraz Elementy.
ELEMENTY
Všetko to vychádzalo z lásky k tejto práci a šťastlivých príležitostí.
K výrobe tohto filmu ma inšpirovala aj cena,
ktorú som mal to šťastie vyhrať v Bronxe hneď po Dobrom dinosaurovi.
CHODNÍK SLÁVY V BRONXE
S rodinou sme nikdy neboli na niečom takom.
Všetci sa veľmi vyparádili.
Otec si nasadil najhonosnejší príčesok.
Keď som mal vyjsť na javisko, pozrel som sa do obecenstva
a hneď vpredu boli mama, otec a brat so svojou manželkou.
Otec mal kamennú tvár,
ťažko dýchal, lebo sa nechcel rozplakať.
A mama mala… Tiekla jej maskara…
Celú tvár mala od rozmazanej maskary.
A vtedy mi to došlo.
„No teda.“
Koľko toho obetovali. A aha na nich teraz.
Svoj príhovor som odložil, roztrhal. A iba som im poďakoval.
Vrátil som sa z New Yorku a ľuďom odtiaľto som hovoril o ceremónii,
o mojom vzťahu s rodičmi
a o kultúrnych nezhodách, ktoré človek zažíva,
keď je z druhej generácie a rodičia sú z prvej.
Všetci vraveli: „To je srdcom filmu.
To je srdcom tvojho ďalšieho filmu.“
Nasleduje zastávka Element City.
Element City bolo inšpirované mnohými mestami.
Od San Francisca cez Amsterdam až po Benátky.
Ale vyrástol som v New Yorku,
takže je vo filme veľa okamihov, ktoré New York inšpiroval.
Veľkou inšpiráciou boli Ellis Island a Socha slobody.
Myšlienka miesta plného nádejí, kde je každý vítaný, bola veľkou časťou projektu.
Mnohí dnešní Američania vedia vystopovať svoje korene k Ellis Island.
Bola to veľká oslava toho hlavného, čo táto krajina predstavuje.
A pre mnohé skupiny má špeciálne miesto v dejinách.
PRVÁ VLNA ELEMENTOV DRUHÁ VLNA ELEMENTOV
Toľkí Američania sú buď imigranti,
alebo deti imigrantov, alebo potomkovia imigrantov.
Či už ide o ľudí, ktorí sem prišli dobrovoľne, alebo nie.
Imigranti sú pre kultúru vždy novou krvou.
Veci v dobrom premiešajú.
Prinášajú guráž. Ambície.
Kreativitu.
Vynaliezavosť.
Táto krajina bola vždy zložená z ľudí,
ktorí pochádzajú z rozličných miest.
Moja rodina je z južného Talianska.
Narodila som sa v Moskve.
Mamina strana je z Fínska.
- Z Kórey. - Z Číny.
Z Harlemu.
Jej mama je z Portorika a jej otec z Dominikánskej republiky.
Európsky kríženec.
Šiesta generácia z niečoho a niečoho.
Ale to robí New York výnimočným.
Vitajte v Element City. Prosím, pripravte si doklady.
VITAJTE V ELEMENT CITY
Vaše mená?
Super. A ako sa píšu?
Čo takto Horác a Dymea?
IMIGRÁCIA SCHVÁLENÁ
Vitajte v Element City.
Moji rodičia prišli do USA každý sám.
Vídavali sa v kostole v Bronxe.
Mama bola veľmi vysoká. Otec bol veľmi nízky.
Otcovi sa akosi podarilo byť na každej fotke vysoký ako ona.
Keď sa spoznali, mama s ním nechcela nič mať.
Ale otcova reputácia ju akosi presvedčila.
Kňaz povedal: „Je usilovný. Zabezpečí ti dobrý život.“
Vzali sa päť týždňov po prvom stretnutí.
Som dieťa medových týždňov. Narodil som sa o deväť mesiacov.
Ako malý som úplne nerozumel, čo ich stála cesta sem s ničím,
a to, že si v New Yorku potom vybudovali domov.
Hlavne v tej dobe.
Život v New Yorku v 70. rokoch bol veľmi náročný.
Populácia klesala.
Ľudia sa sťahovali na predmestia alebo preč z mesta.
Mnohí z tých, čo zostali, sa usilovne snažili zarobiť si na živobytie.
Otec sem prišiel so 150 dolármi.
Prišiel s ničím.
V 70. rokoch v New Yorku
vám 75 dolárov zaplatilo trojmesačný nájom bytu v Harleme.
Za zvyšných 75 dolárov si zohnal hotdogový vozík.
Našetril si dosť na kúpu potravín v severnom Bronxe.
Otvorenie potravín v Bronxe
v 70. rokoch bol náročný počin.
Boli tu rasové a etnické zmeny a časté prejavy nenávisti.
Hádzali do vás kamene.
Alebo vás prepadol niekto so zbraňou.
Ale imigranti sem stále v 70. rokoch prichádzali,
lebo tieto podmienky boli stále oveľa lepšie ako v ich rodných krajinách.
A rozpoznali príležitosť, aj počas finančnej krízy,
akú sme tu dávno predtým nemali.
- Joseph? - Yousef.
Yousef? Teší ma.
Hej, toto bol obchod môjho otca.
- A… - Už je to dávno.
Hej, dlhý… Prepáčte.
Toto bol otcov prvý obchod, ktorý od základov postavil.
Je to úžasné.
Otec to všetko vybudoval. Všetko svojimi rukami.
Veľmi sa to tu nezmenilo.
Rozhodne to tu žije novým životom.
Otec bol neuveriteľne pracovitý. Ako mnoho tunajších prisťahovalcov.
Musel ráno vstávať a ísť po tovar na trh Hunts Point.
Mal dlhé dni, od štvrtej alebo piatej ráno
až do jedenástej večer, sedem dní v týždni.
Mama tu v strede obsluhovala pokladňu.
Postavili veľkú drevenú debnu, také hniezdo obchodu.
To sme sa snažili mať aj vo filme.
Vitajte.
Je tu také miesto, kde naše hlavné postavy akoby bývajú.
Koloriešky, už sa chystajú.
Už sa chystajú.
Nielenže je to obchod, v ktorom Iskra vyrástla,
a z ktorého je centrum komunity, ale je to otcov sen.
Dať Iskre nový život. Ako chcel dať môj otec bratovi a mne.
OHNISKO
Tento obchod je snom našej rodiny.
Jedného dňa bude tvoj.
Otec to všetko vybudoval pre brata a mňa.
A keď som šiel na druhý stupeň základky a potom na strednú,
začal rozprávať o tom, že by sme sa mali učiť o podnikaní.
Som pyšný, že po mne preberieš moje životné poslanie.
„Toto je tvoja potenciálna budúcnosť.“
ISKRINO OHNISKO
Pracovali na miestach,
kde nevideli, ako niekto môže žiť s kariérou v umení.
Svojím „nie“ ma podľa nich ochraňovali.
Iskra je naša hlavná postava.
Jupí, jupí, horí.
Je to mladá ohnivá dvadsiatnička.
Je poslušnou dcérou.
Svojich rodičov miluje
a je veľmi vďačná za všetko, čo pre ňu obetovali.
Si v poriadku?
Som len unavený.
Pomôžem ti.
Trápi ju jej výbušná povaha.
Nie. Nie, nie.
Daj mi jedno zadarmo!
Tak to nefunguje!
A tak trochu je to pre ňu problém.
Ale má talent, ktorý sa stáva jej identitou.
Hotovo.
A potom stretne niekoho, kto ju nahnevá.
Horí!
- Horí! - Hej!
Och, prepáč!
Rozpálila si ma.
Prosím?
Nie, myslím to tak, že úplne žiariš!
- Tak som to nemyslel. - Skončil si?
- Áno, prosím. - Tadiaľto.
Vodnár Zavodou pochádza z privilegovaného prostredia.
Voda tvorí väčšinu Zeme, tak je mesto obývané prevažne vodnými ľuďmi.
Voda tu bola ako prvá, zem druhá.
Potom vzduch a napokon oheň.
Je z privilegovaného prostredia a nepozná pocit, že sa vám svet neprispôsobuje.
Narodil som sa tu a doma som žil veľmi kórejským spôsobom života.
Ale škola bola veľmi americká.
Toto je otcov druhý obchod.
Nebol som tu vyše 20 rokov.
Nemôžem uveriť, ako sa to nezmenilo, ale aj zmenilo.
Keď som vyrastal, chcel som byť Američan.
A za svoje dedičstvo som sa hanbil,
lebo si ma preň doberali a to som nechcel.
Dlho mi trvalo, kým som tieto dve svoje časti pochopil:
byť Kórejcom a aj Američanom.
Tak veľmi som chcel zapadnúť,
ale to je súčasťou vývojových míľnikov.
Naučil som sa, že keď sa asimilujete,
prechádzate fázou hanby za svoju kultúru,
na ktorú potom začnete byť hrdí.
IMIGRAČNÉ ODDELENIE
Asimilácia sa spája s myšlienkou hrnca preplneného všetkým možným,
v ktorom sa z imigrantov stávajú Američania.
A to často znamená akési kultúrne bielenie.
Doslova bielenie.
Akoby existovala nejaká statická americká vec, do ktorej sa dá asimilovať.
A to akoby znamenalo, že sa nič nezmení.
Na New Yorku milujem, že si všetci udržiavajú svoju kultúru.
Malé Taliansko
Ponechávajú si to, s čím zo svojich krajín prišli.
Takže je to skôr ako šalátová miska
s rôznymi zeleninami, ktoré spolu žijú.
A nie variaci sa hrniec, kde o veľa vecí prichádzate
a postupne sa stávate jednou homogénnou zmesou.
Môj otec začal s hotdogovým stánkom.
Šetril. Kúpil jednu budovu.
Našetril si. Kúpil si ďalšiu, dokým neskúpil polovicu tohto bloku.
Znie to ako americký sen, ale pamätám si, ako som s ním kráčal
z obchodu do obchodu, keď ich kontroloval,
a nejakí ľudia do nás hádzali kamene.
A kričali na nás: „Vráťte sa do Číny!“
Odkričali sme: „Nie sme Číňania!“
Ticho!
Hej, super.
Nepreberieme 102A a 104E, keď sa vrátia z pozadia?
VIVISTÉRIA KVITNÚCA ŠOU PRE VŠETKÝCH
Dobré ráno. Kde ťa vidím?
Čau, Carolyn.
Dík za toto.
Tento je mi veľmi blízky.
ANIMÁTORKA
Tá xenofóbia, ktorú Iskra s otcom zažijú…
Vo filme má viacero podôb,
vychádza z mojich skutočných zážitkov detstva v New Yorku,
keď som podobné veci zažíval.
Do vlasov mi hodili žuvačku. To si pamätám.
Vtedy som tomu ešte nerozumel,
ale otec sa veľmi hneval na tých, čo na nás pokrikovali.
Vždy ma zaskočí, keď sa prejaví xenofóbia, lebo vždy…
Vo filme sa to manifestuje,
keď oheň a voda nemôžu byť spolu.
Je tam jeden okamih, keď im svet vraví, že nikdy nebudú spolu.
OHŇU VSTUP ZAKÁZANÝ
Ten strážnik… Nerobí si len svoju prácu
a nielenže verí v byrokraciu mesta daného času, on vraví…
Vráťte sa do Ohnivej ríše!
Keďže je taká mladá, skôr si myslí: „Čo sa to deje?“
- Horte si inde! - Vypadnite!
Než sa začne hanbiť,
začína pomaly chápať,
že tam asi nie sú veľmi vítaní.
Ako dieťa neviete, o čo ide.
Nepoznáte nenávisť. Nepoznáte neznalosť.
Myslíte si, že taký je život.
- Viem, aké to je. - Hej.
- Vážim si, že to robíš. - Hej.
- Veľmi ti ďakujem. - Ďakujem, že mi s tým veríš.
Hej, ďakujem.
Tie kúsky xenofóbie a rasizmu neboli nejakým konceptom s myšlienkou,
o ktorom som mal potrebu hovoriť.
Sú to len zážitky.
Ale toto bol už od začiatku ľúbostný príbeh.
Bolo to to hlavné.
Nie. Vodnár, nemôžeme sa dotknúť.
A tie temné skúsenosti by nám v správnom množstve
mohli pomôcť pochopiť, čo sú tie postavy zač
a akými ťažkosťami si prechádzajú.
Asi zlyhávam.
A ako láska všetkým postavám s týmito ťažkosťami pomáha.
Keď som bol na strednej,
otec našiel obchod s umeleckými potrebami, ktorého sa ujal.
Už nechcel pracovať od šiestej do jedenástej.
Tento obchod teraz vedie môj brat.
MAJITEĽ
Ako starší brat som mal povinnosť mlátiť ho
a strpčovať mu život.
A kamkoľvek sme šli, strkal som ho do škatule.
- Súhlasíš, že… - Dobrá práca.
Lebo naši rodičia odmietali umeleckú kariéru,
tento obchod mal byť môj.
V kórejskej kultúre
to je zodpovednosť pripadajúca na staršieho súrodenca.
Presne tak.
A…
A ja som odišiel do Kalifornie a do dnešného dňa som veľmi vďačný.
Stále mám výčitky.
Kvôli tomuto obchodu otec stretol umelcov,
ktorí sa umením živili.
A to poznanie: „Počkajte, ste umelec?
A viete si zarobiť? Dá sa to?“
Myslím, že to bol okamih, keď to otec akceptoval.
A začal tlačiť.
„Ak do toho ideš, pôjdeš naplno.“
Keďže rodičia nevedeli veľmi po anglicky,
s bratom sme sa stali akýmisi kultúrnymi sprostredkovateľmi.
Deti väčšiny prisťahovalcov sa narodia tu.
Jazyk sa rýchlo naučia a sú prekladateľmi pre rodičov.
A sú mostíkom do tejto väčšej kultúry.
Keď sme chodili do obchodov alebo do kina,
vždy sme museli niečo prekladať.
Netuším, ako kupovali budovy alebo podpisovali zmluvy.
Je úžasné, že také veci dokázali.
Moja kórejčina nie je najlepšia, takže prekladám na úrovni tretiaka.
A vždy došlo k nejakému nedorozumeniu.
Vždy totiž prekladáte nielen jazyk, ale vysvetľujete aj:
„Nie, tomu sa vraví sarkazmus, mami.“
To vyvolalo mnoho hádok,
keď som ako dieťa mame vysvetľoval, čo sa v tejto kultúre dá alebo nedá.
Hoci tento jazyk nepoznal,
otec mal šarm, ktorým si vytváral známosti.
Všetko najlepšie!
Vravieval, že sa ako dieťa
učil angličtinu zo Star Treku a filmu Bonanza.
Bol spoločenskej povahy a vždy…
Nevedel slová vyslovovať,
ale hovoril, že tak majú predsa znieť.
Slovo „nukleárny“ vyslovil ako „Nikaragua“.
Presne tak.
Hovoril: „Aha, tam je Nikaragua reaktor.“
A my na to: „Oci, nukleárny.“
„To je to isté. Je to jedno.“
Raz som sa vrátil domov a pozeral španielsky kanál.
Hovorím mu: „Oci, pozeráš španielsku telku.“
A on: „Hej?“
Myslím, že klame, až sa sype.
- Až sa práši. - To je jedno.
- Detaily ho nezaujímali. - Hej.
Tie detaily neboli podstatné, keď bol ich celý svet naruby.
Vzal som si svoju manželku, ktorá je z Kórey.
Bolo zaujímavé, keď prvýkrát stretla rodičov.
Ľahko spolu komunikovali.
Sledoval som Heather, ako ich rozosmiala.
Rodičia sa nikdy nesmiali.
Bolo to bizarné.
Vravím: „Peter, toto musíš vidieť.“
To, aká hrozná je jazyková bariéra,
človek nemá ako vidieť,
dokým nevidí ľudí bez nej.
Toto bola kancelária, kde sme s bratom trávili čas po škole.
A hore mali malú telku s pokazeným reproduktorom.
Tak sme pozerali rozprávky bez zvuku.
Vtedy sa brat asi naučil kresliť.
Mali sme veľké notesy a kreslili sme do nich z oboch strán.
A jedného dňa sme kreslili obyčajné paličkové postavičky.
A tie moje sú, ako keď hráte Šibenicu.
S rovným čiarami a tak. A jeho…
Neboli také. Boli výborné.
Nie, jeho mali charakter.
Akoby na papieri tancovali
a vnímali ste pocity a výrazy z hlúpej čiarkovej postavičky.
A myslíte si: „Fíha, toto je niečo iné.“
To je asi talent.
Detstvo som trávil pomáhaním otcovi s jeho obchodmi.
- Voda. Nespúšťaj ich z očí. - Hej.
Hups.
Moja prvá robota bola strážnik.
Čo rozlejete, to kupujete.
Celá práca spočívala v tomto: „On niečo ukradol!“
Žiadne kamery, len sme stáli v pozore.
Hej. Sledovali sme zrkadlá.
Ničomu som nepomáhal. Nešlo mi to.
Akurát som sa medzi regálmi hral.
Keď sa brat venoval umeniu, býval dlho hore a stále kreslil.
Ale keď pracoval v obchode s umeleckými pomôckami,
našiel si miestečko na spanie.
Medzi stenami bolo asi 60 centimetrov
a ja som sa napchal na kartóny.
Na tajné miesta, čo mama okomentovala:
„Čo tu robíš?“
„Tu si? Nepracuješ.“
Toto sa nezmenilo. Božemôj.
Celý čas sme trávili v chladničke
a strašili sme ľudí.
Ak si niekto bral mlieko,
zatlačili sme ho k okraju, aby ho nemohli…
Nešlo im to a my sme sa chichotali.
Život bol gombička.
Bývali sme v každom kúte obchodu.
Robili sme si tu úlohy.
Obed sme jedávali v rôznych uličkách alebo sme si brali jedlo.
Stále tu mám niečo z toho nezdravého jedla z 80. rokov.
Toto sú dezerty Sara Lee, toto sú dobroty od Hostess.
Otec bol najviac hrdý na to,
že sú jeho obaja synovia vysokí.
Nie sme vysokí. Ale on bol nízky, tak nám vravieval, aby sme jedli a rástli.
Myslím, že nám dovolil toto všetko jesť,
aby sme boli silní a veľkí.
Blahoželám, oci. To si dosiahol.
Neviem, či to bolo tou dobou,
alebo to porovnávam so súčasnou pozornou starostlivosťou,
ale vtedy na nás cez deň veľmi nedozerali.
Všade sme chodili na bicykli. Po rušných uliciach a…
„Na ktorú ďalšiu ulicu ideme?“
A ak ste sa dostali do susedstva, kde ste ešte neboli,
boli tam decká, ktoré kričali: „Nepatríte sem!“
- Hej. - „Vypadnite!“
Vraveli sme si: „Toto je aj naša krajina, ale padajme!“
- Presne tak. - Hej.
Bicyklovali sme spolu. Na jednom bicykli.
Bez rodičov.
Ako v mestskom Bohovi múch, ale namiesto Piggy s okuliarmi
tam bol Ramón s banánovým sedadlom.
Ako rodič s deťmi to beriem veľmi nostalgicky.
Prechádzať otcovými obchodmi vyvoláva tieto staré spomienky.
Mama mala drevené palety, na ktoré dala kartóny
a hrali sme sa na nich karty.
Otec sa staral o obchod
a keď neboli žiadni zákazníci, vošiel
a rýchlo sa s nami najedol.
Jednoduché jedlá s mamou a otcom.
Hej.
Hej, to teda cítim.
Ak ťa to poteší,
- nebudem… - Robilo ju to šťastnou.
Phillipovi dlhujem.
Zamiloval som sa do niekoho, kto nie je z Kórey.
Spoznali sme sa na CalArts. Bola skvelou umelkyňou.
Bol som druhák a ty prváčka.
Keď som prvýkrát počul, ako sa smeje, roztopilo sa mi srdce.
Skrátka som sa do nej zamiloval.
Na to obdobie spomínam ako na to najlepšie.
To boli dobré časy.
Hej.
Posledné slová starkej boli: „Vezmi si Kórejku.“
A potom zomrela.
- A… - Sloboda!
Sľúb mi len jedno.
Vezmi si ohnivého muža.
Nik, kto nebol z Kórey, nebol dosť dobrý.
Bol som pod tlakom.
Nádhera.
Ako dlho sme spolu boli, než sme sa zasnúbili?
Asi sedem rokov?
Asi. Hej.
Tajil som ťa.
Otec bol prívetivý, ale mama si nebola istá.
To je kto?
Láska nás udržala spolu.
Nie? Príliš sladké. Prepáč.
Hrozne sladké.
Bola prívetivejšia. Všimla si si to?
Vravela mi veci, že som pre teba dobrá…
Uhm.
„Anne to s peniazmi ide. Tebe nie.“
- Lebo ty si… - Hej.
Ale pamätám si, že trvalo dlho, kým sa ti otvorila.
Tvoj otec bol veľmi milý.
Robil mi extra šalátovú misu len pre mňa.
Hej.
Hej. Lebo my šalát nejedávame.
To bolo od neho veľmi pekné.
- Hej. To mi na ňom chýba. - Hej.
Tu ťa odfotím.
Mama a otec nevraveli: „Ľúbim ťa.“
Tie slová nevyslovovali.
Až ako starší som pochopil, že nemuseli.
V kórejskej kultúre sa starostlivosť o druhého
berie ako „ľúbim ťa“.
Tvoja mama mi strašne rada kupovala kabáty.
Viem. To bol jej spôsob, ako ti vravela, že ťa ľúbi.
Nikdy som nevytvoril niečo takéto osobné.
Tento film je o gestách lásky.
ZATVORENÉ KVITNÚCA! VIVISTÉRIA
Iskra vo svojej minulosti zažila xenofóbiu
a mala zakázané vstúpiť na stanicu, takže nemohla vidieť jeden krásny kvet.
Vodnár nájde spôsob, aby si ho mohla pozrieť.
Je to jeho gesto lásky Iskre.
Elementy nie sú len ľúbostný príbeh medzi chlapcom a dievčaťom, ohňom a vodou.
Je aj o rodičovi a dieťati.
Moji rodičia mi neustále ponúkali svoje gestá lásky.
Ich vzájomná starostlivosť bolo to „ľúbim ťa“.
Dobrá dcérka.
Týmto filmom som si ich uctil, keďže som o nich počas jeho tvorby prišiel.
Je mojím gestom.
Je to ten najlepší spôsob, akým môžem povedať: „Ľúbim vás“.
Poprosíme dva hotdogy.
Ďakujem.
Nazdravie.
Asi si odhryznem dvakrát.
Sú tu prilepené obaly zo sladkostí.
ELEMENTY
Dostupné na DISNEY+
Koniec