Nej, vent...
Nej.
Forbandelser!
Det skal bare virke den her gang.
Jeg gjorde det! Endelig!
-Nej! Se nu, hvad du har gjort. -Mig? Du ved godt, jeg skater her.
-Du har ødelagt den. -Hvorfor laver du fysik nu?
-Skoleåret er slut. Sluk dog for hjernen. -Jeg byggede den til turen.
Hallo! Den vase er over 2.300 år gammel.
Den har overlevet krige, jordskælv og en mongolsk invasion.
Jeres skænderi havde nær smadret den.
-Det var hans drone, der ramte den. -Men... hun kørte ind i mig.
Jeg er stolt af, at du fik din drone til at virke,
men den skal ikke flyve herinde.
Og hvor tit har jeg forbudt dig at skate inde?
Seksten gange.
Bliver hele sommeren sådan?
Den bedste tid på dagen.
-Det er tid til gemmeleg. -Må vi ikke nok?
Tak, mor.
Nu kommer jeg!
-Øv, jeg troede, jeg fik dig den her gang. -Man skal bare følge sporene.
Kom, hun er ikke herinde.
Kom, unger. Vi skal spise.
Beklager. Jeg prøvede at få ham ud.
Jeg forstår ikke, hvordan du fandt mig. Jeg viskede mine fodspor ud.
Jeg voksede op her i huset. Jeg kender alle gemmestederne.
Bare rolig, Pandora.
Du har hele sommeren til at finde nye gemmesteder.
Ikke hele sommeren. Vi skal da med på din ekspedition, ikke?
-Ja, hvor skal vi hen i år? -Et sted i Sydøstasien?
Jeg elskede maya-ruinerne.
Der er mange spændende artefakter i Angkor Wat.
Et godt kapitel i bogen for dig, en endnu bedre ferie for os.
Vi er måske nødt til at udsætte vores sommerrejse.
-Hvad? -Vi er da altid med.
Hele sommeren er planlagt efter det.
Jeg har en stram deadline, og jeg skal have den bog færdig.
Jeg lover, at I får noget til gengæld. Nu skal I høre.
I morgen laver vi en helt særlig sommerferiegemmeleg.
Det skal væres stort.
-Er det derfor, du altid er på kontoret? -Jeg troede, du sov.
Gamle mennesker sover meget.
Du har ret. Vi er gamle og meget trætte.
I tager af bordet og vasker op.
-Hvad? -Det er totalt urimeligt.
At aflyse sommerrejsen uden at tale med mig er ikke okay.
Jeg ved det godt. Undskyld.
Du har ikke nævnt den deadline. Hvornår er det sket?
-For nylig. Det er... indviklet. -Det må gerne være indviklet.
-Det er ikke det, jeg mener. -Hvad mener du så?
Alle de nætter på kontoret. Du traver rundt. Jeg kender dig.
Noget tynger dig, og du skjuler det, men det behøver du ikke.
Måske har du ret.
Kan du huske, jeg fortalte, at min familie har en usædvanlig historie?
Alex, vi bor i en uhyggelig, gammel villa fuld af sjældne artefakter.
-Jeg ved, den er usædvanlig. -Der er desværre mere.
Der er en grund til, at vi har rejst alle de steder,
og det er ikke den grund, du tror.
Hos inuitterne straffes børn, der smuglytter,
med tre dage i smertens iglo.
Det er der ikke noget, der hedder. Og jeg smuglyttede ikke.
-Jeg ville bare... tage tallerkenerne. -Nå, dem du tog lige før?
Jeg må tilbage til arbejdet.
-Hvad ville du fortælle mig? -Jeg siger det senere. Det skal nok gå.
Det lover jeg.
Det er det, jeg elsker ved dig, Pandora.
Du giver aldrig op.
Hvad laver du herinde? Er alle arkæologer så hemmelighedsfulde?
Når det er nødvendigt.
Lige nu skal jeg arbejde alene.
Godnat, Pandora.
Laver du nørdede fysikting?
-Nå, far fandt dit gemmested. -Ja, han kender alle de gode steder.
Hvorfor prøver du hans kontor? Ingen må komme derind. Heller ikke mor.
Vi får se.
Fortæl dem det.
-Jeg vil ikke bekymre dem. -Det bør de være.
Jeg løser det snart. Hvis jeg bare kan regne det her ud...
-Åh nej. -Ih dog. Er det nu?
Sky, jeg troede, jeg havde mere tid, men jeg tog fejl. Du må...
Brormand!
Er du klar...
...til første sommerdag?
Kan jeg få et "ja, sgu da"?
Fint med mig!
Godmorgen, mor. Hvad går du og laver?
Paxton-museet laver en ny udstilling, og de mangler en ekstra konservator.
-Var det ikke dit job? -For 15 år siden.
Vil du begynde at arbejde igen?
Jeg lægger bare en føler ud. I behøver mig jo ikke så meget mere.
-Hvem skal så standse vores skænderier? -Måske har mor ret.
I aboriginal-kulturen ville vi allerede vandre.
I skal ikke overleve alene i vildmarken. I skal bare selv låse jer ind.
-Det kan jeg godt. -Hvad med far? Skal han også derud igen?
Det ville være rart at arbejde sammen igen som i gamle dage.
Apropos far, hvor er han? Faldet i søvn ved skrivebordet igen?
Det er ikke første gang.
-Jeg vækker ham. -Nej, det gør jeg.
Skræm nu ikke livet af ham.
Alex?
Han er her ikke. Er han gået udenfor?
Han sagde ikke farvel. Det ligner ham ikke.
Det må være den helt specielle gemmeleg, han lovede os.
Du har ret. Vi må lede efter spor.
Jeg vidste det! Det var den lyd, jeg hørte i går, efter han smed mig ud.
Er det et spor?
Se! Kuglerne har numre. Og de faldt ned i to hold af tre.
Som koordinater.
Russ, du er genial!
Endelig indser du det. Man skal bare følge sporene.
Hold da op, det er en dør.
Jeg kan ikke få den op. Glem det om at være genial.
-Det gælder ikke. -Hvor er de koordinater?
Beijing, Kina. Hvorfor?
Alle døre har en lås.
-Nu er mor genial. -Hvordan vidste du det?
Det er en Ming-vase. Det eneste kinesiske herinde.
-Imponerende slutning. -Pandora, vent.
Wow! Far har virkelig gjort sig umage.
Han sagde, det blev stort, men jeg vidste ikke, det blev så stort.
Tis nu ikke i bukserne. Det er bare en gargoil...
Utroligt.
Vidste du, det var her, mor?
Det kalder jeg et gemmested.
Det føles ikke som en leg.
Far!
Far?
Det er bare en statue.
Hvorfor er her en statue af far?
Hvad sker der? Er det med i legen?
Far, er det dig?
Hvor?
Det er ikke far.
Løb!
Kom tilbage!
Stensikkert mareridt!
Helt ærligt!
Sluk det lys. Vi forsøger at sove.
Mor? Jeg kommer nu!
Du må ikke slå mig ihjel!
Pas dog på. Hvor har du køllen fra?
Derindefra, men jeg tror, det var en fælde.
Hvorfor siger du det?
Det finder du snart ud af.
Hvorfor angriber huset os?
Pas på!
Vend om! Du må ikke løbe den vej!
-Heller ikke den vej. -Hvorfor ikke?
Hallo, du der! Stop!
-Hvad gør vi? -Hurtigt! Derind.
Vi er i sikkerhed
Er vi kongelige?
Ikke så vidt jeg ved. Men intet kan overraske mig nu.
Okay, det overraskede mig.
Du skal ikke røre ved noget.
Det var et uheld.
Den er låst.
Hvad gør vi?
Okay, tænk. Husk på fars kontor. Alle døre har en lås.
Det var min skyld. Jeg får os ud.
Ja! Vi lever!
Pas nu på.
Sikkerhedssystemet slår jer ihjel, og jeg er her ikke altid til at redde jer.
-I skulle nødig tabe hovedet. -Ingen ordspil lige nu, Larry.
Følg mig, så får I en forklaring.
I har set flere af rummene på denne etage, men fløjen er langt mere omfattende.
Vi har artefakter fra Timbuktu til Kathmandu.
Ikke for at være uhøflig, men hvad er I?
Om forladelse. Hvor er mine manerer? Vi holder opsyn med den forbudte fløj.
Jeg hedder Stanley.
Og jeg er Larry. De syv verdenshaves svøbe. Den spanske rædsel.
Ignorer ham. Han taler altid om sit tidligere liv.
Du er misundelig.
Jeg er ved at blive vanvittig.
-Hvad er der sket med Alex? Er han okay? -Ja, hvor er min far?
I har mange spørgsmål.
Og de skal nok blive besvaret. Men nu skal I følge med.
Alex ville vise jer noget.
TIL MIN FAMILIE
Hej, Sky. Russ. Pandora.
Hvis I ser det her, er jeg blevet til granit.
Eller marmor måske?
Grunden til, at jeg er blevet det, er...
...at vores familie er forbandet.
Det skyldes ikke os, men vores forfædre.
Mere præcist jeres tiptipoldefar, Cornelius Vanderhouven.
Med skændige metoder
opbyggede Cornelius den største private samling historiske artefakter
nogensinde i verden.
Men Cornelius købte ikke bare disse oldsager.
Han tog dem med alle tænkelige midler.
Han var nådesløs i sin søgen. Jo mere kan fik, jo mere ville han have.
Han vidste, at de tilranede genstande var forbandede,
men det øgede blot hans iver.
Han byggede den forbudte fløj til alle de farlige skatte.
Til sidst indhentede hovmodet ham.
Og os, for hele slægten er blevet forbandet.
Jeg hader ballade for ting, jeg ikke har gjort.
Lyt til din far.
Jeg skjulte det for ikke at bekymre jer.
I årevis har jeg talt om min bog, men faktisk ledte jeg efter en løsning.
Det er grunden til alle de sene nætter.
Løsningen må være, at vi gør det rigtige med tingene,
før det er for sent, og endnu et familiemedlem bliver til sten.
For efter mig er det jer børns tur.
Vent, bliver vi også til sten?
Medmindre det lykkes jer at ophæve forbandelsen.
Undskyld, jeg først siger sandheden nu.
Det lykkedes ikke for mig, men jeg ved, hvor stærke og kloge I er.
Hvis nogen kan gøre det, er det jer. I kan alt.
Jeg elsker jer så højt.
Bare rolig. Vi løser det.
Er det også sikkerhed?
Nej, det lyder, som om endnu et artefakt er vågnet.
-Kan de det? -Nogle gange. Se bare os.
Hvad er det?
Hvis jeg var jer, ville jeg løbe. Nu!
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve