לא, רגע.
לא.
קללות!
"המשפחה המקוללת"
בבקשה, בבקשה שזה יעבוד הפעם.
הצלחתי!
סוף כל סוף!
לא! תראי מה עשית.
אני? אתה יודע שזה מסלול ההחלקה שלי.
שברת אותו.
למה אתה בכלל עושה דברים מדעיים?
הלימודים תמו. אתה אמור לכבות את המוח שלך.
בניתי את זה לטיול שלנו.
היי. האגרטל הזה בן יותר מ-2,300 שנה.
הוא שרד במלחמות, ברעידות אדמה ובפלישה המונגולית
והוויכוחים שלכם כמעט שברו אותו.
הרחפן שלו פגע בו.
אבל… היא התנגשה בי.
אני אמנם גאה בך שהצלחת להפעיל את הרחפן שלך,
אבל אסור לך להטיס אותו בתוך הבית.
וכמה פעמים אמרתי לך לא להחליק בתוך הבית?
שש עשרה.
כך ייראה כל הקיץ?
החלק האהוב עליי ביום.
הגיע הזמן למחבואים.
בבקשה, אפשר?
תודה, אימא. -תודה, אימא.
היכונו, אני בא!
בחיי, חשבתי שאצליח להערים עליך הפעם.
רק צריך לפעול לפי הרמזים.
בוא נלך. היא לא כאן.
בואו, ילדים. האוכל מוכן.
מצטער, ניסיתי לגרום לו לעזוב.
אני עדיין לא מבינה איך מצאת אותי. אפילו הסתרתי את העקבות שלי.
מותק, גדלתי בבית הזה. אני מכיר את כל מקומות המסתור הסודיים.
אל תדאגי, פנדורה.
יהיה לך קיץ שלם למציאת מקומות מסתור חדשים.
לא קיץ שלם.
אתה עדיין מתכוון לקחת אותנו לאחת הנסיעות שלך, נכון?
כן. לאן ניסע השנה?
לדרום מזרח אסיה?
אהבתי את הטיול שלנו לעתיקות המאיה.
יש כל מיני פריטים מרתקים באנגקור ואט.
פרק מעולה בספר בשבילך, חופשת קיץ טובה עוד יותר בשבילנו.
חברים, ייתכן שניאלץ לדחות את טיול הקיץ הקבוע שלנו.
סליחה? -אבל אתה תמיד לוקח אותנו.
בניתי את כל הקיץ שלי סביב זה.
יש לי תאריך יעד קשוח
ואני חייב להתמקד בסיום הספר,
אבל אני מבטיח שאפצה אתכם.
היי, יש לי רעיון.
מחר נשחק במשחק מיוחד של מחבואים לכבוד היום הראשון של הקיץ.
אני מקווה שהוא יהיה גדול.
זו הסיבה שאתה מבלה במשרד שלך זמן רב כל כך לאחרונה?
חשבתי שאתה סתם מנמנם.
אני יודעת שזקנים צריכים לנמנם הרבה.
נכון. אנחנו באמת זקנים ועייפים מאוד.
אז אתם צריכים לפנות את השולחן ולרחוץ את הכלים.
מה? -מה? זה לא הוגן.
לא מגניב שביטלת את טיול הקיץ שלנו בלי לדבר איתי על זה.
אני יודע. אני מצטער.
לא אמרת מילה על תאריכי יעד. מתי זה קרה?
בתקופה האחרונה. זה… מורכב.
אתה יודע שאין לי בעיה עם מורכבות.
לא לזה התכוונתי.
אז למה התכוונת?
אתה נשאר ער עד מאוחר במשרד שלך, אתה פוסע כל הזמן. אני מכירה אותך.
משהו מטריד אותך ואתה מנסה להסתיר את זה,
אבל אין צורך.
אולי את צודקת.
זוכרת כשאמרתי שלמשפחה שלי היה עבר חריג במידה מסוימת?
אלכס, אנחנו חיים בטירה עתיקה ומפחידה שמלאה בפריטים נדירים.
אני יודעת שהוא היה חריג.
אני מתבייש להודות שזה לא הכול.
יש סיבה לכך שנסענו לכל המקומות שנסענו אליהם.
ו… היא לא הסיבה שאת חושבת.
בתרבות האינואיטית מי שמצותת להורים שלו
מקבל עונש של שלושה ימים באיגלו הכאב.
בסדר, ראשית, אין דבר כזה.
שנית, לא צותתי.
רק… באתי לקחת את הצלחות.
אלה שכבר לקחת.
בנימה זו, אני חייב לחזור לעבודה.
מה התכוונת לספר לי?
אספר לך הערב. הכול יהיה בסדר.
אני מבטיח.
זה מה שאני אוהב בך, פנדורה.
את לא מוותרת אף פעם.
אני רק רוצה לדעת מה אתה עושה כאן.
כל הארכיאולוגים שומרים סודות כך?
כשיש צורך.
לעת עתה, אני צריך לעבוד לבד.
לילה טוב, פנדורה.
אתה עושה דברים מדעיים וחנוניים?
אבא מצא את מקום המסתור שלך.
כן. הוא באמת מכיר את כל המקומות הטובים.
אני לא יודע למה את מנסה במשרד שלו.
הוא לא אוהב כשנכנסים לשם, אפילו אימא.
עוד נראה.
אתה חייב לספר להם.
אני לא רוצה שהם ידאגו. -הם אמורים לדאוג.
אני קרוב לפתרון. אני בטוח.
אם רק אפצח את זה…
אוי, לא. -אוי ואבוי. זה קורה?
סקיי, חשבתי שיש לי עוד זמן, אבל טעיתי.
את חייבת…
אחי!
האם אתה מוכן…
ליום הראשון של הקיץ?
אפשר לקבל "ועוד איך"?
מספיק טוב.
בוקר טוב, אימא. מה את עושה?
יש תערוכה חדשה במוזיאון פקסטון
ושמעתי שהם צריכים רסטורטור נוסף.
זה לא מה שאת עשית?
לפני 15 שנים.
רגע, את חוזרת לעבודה?
אני רק בודקת את השטח.
אתם מתבגרים ואתם כבר צריכים אותי פחות.
אבל מי יפריד בינינו כשנריב?
אולי אימא צודקת.
בתרבות האבוריג'ינית כבר היינו יוצאים להליכה שלנו.
לא תצטרכו לשרוד לבדכם בערבות.
תצטרכו רק להיכנס לבד הביתה כשאהיה בעבודה.
אני יכולה לעשות את זה.
מה עם אבא? גם הוא יחזור לשם?
יהיה נחמד אם נעבוד יחד שוב, בדיוק כמו פעם.
אם כבר מדברים על הזקן, איפה אבא? הוא נרדם ליד השולחן שלו שוב?
אם כן, זו לא הפעם הראשונה.
אני אעיר אותו. -לא. אני אעשה את זה.
אני לא רוצה שתבהילי אותו למוות.
אלכס?
הוא לא כאן. הוא יצא מהבית?
הוא לא נפרד. הוא לא היה עושה את זה.
זה בטח משחק המחבואים המיוחד שהוא הבטיח.
את בטח צודקת. בסדר, חפשו רמזים.
ידעתי! זה הצליל ששמעתי אמש רגע אחרי שהוא סילק אותי.
אתם חושבים שזה רמז?
תראו! יש מספרים על הכדורים האלה,
והם נפלו בשתי שלישיות.
בדיוק כמו נקודות ציון.
ראס, אתה גאון!
תודה שהבנת את זה סוף כל סוף.
רק צריך ללכת בעקבות הרמזים.
אלוהים אדירים. זו דלת.
היא לא נפתחת.
אני חוזרת בי מאמירת הגאון.
מצטער, אין חרטות.
לאן מובילות נקודות הציון האלה?
לבייג'ינג, סין. למה?
לכל דלת יש ידית.
עכשיו אימא היא הגאונה.
איך ידעת שעלייך לעשות את זה?
האגרטל הזה הוא משושלת מינג.
הוא הדבר הסיני היחיד כאן.
הסקת מסקנות מרשימה.
פנדורה, חכי.
וואו! אבא השתפר מאוד במשחק.
הוא אמר שזה יהיה גדול, אבל לא ידעתי שעד כדי כך גדול.
אל תעשה פיפי במכנסיים.
זה רק גרגויל…
לא ייאמן.
ידעת שזה כאן, אימא?
זה מקום מסתור לעניין.
יש לי תחושה שזה לא משחק.
אבא!
אבא?
זה רק פסל.
למה יש כאן פסל של אבא?
מה קורה כאן? זה חלק מהמשחק?
אבא, זה אתה?
איפה?
זה לא אבא.
ברחו!
חזרו!
דלק לסיוטים! דלק לסיוטים!
נו, באמת.
תעיפי את האור הזה מהעיניים שלי. יש כאן כאלה שמנסים לישון.
אימא?
אני באה!
תפסיקו לנסות להרוג אותי!
תיזהרי. איפה השגת אלה?
בחדר הסמוך, אבל אני חושבת שהיא הייתה ממולכדת.
למה את אומרת את זה?
מיד תגלה.
למה הבית שלנו תוקף אותנו?
תיזהרי!
הסתובבי. אי אפשר ללכת לכיוון הזה.
אי אפשר ללכת גם לכיוון הזה. -למה לא?
היי, אתם, עצרו!
לאן לעזאזל נלך? -מהר, לכאן.
אני חושב שאנחנו בטוחים.
אנחנו בני מלוכה?
לא שידוע לי. אבל בשלב הזה, שום דבר לא יפתיע אותי.
בסדר, זה הפתיע אותי.
פן, תפסיקי לגעת בדברים.
זו הייתה תאונה.
זה נעול.
מה נעשה?
בסדר, חשבו. זוכרים את המשרד של אבא?
לכל דלת יש ידית.
אני עשיתי את זה, אני אחלץ אותנו.
יש, אנחנו בחיים.
תהיו זהירים יותר, בבקשה.
מערכת האבטחה כאן עלולה להרוג אתכם,
ולא תמיד אהיה כאן כדי לעצור אותה.
כן, אתם לא רוצים לאבד את הראש.
זה לא רגע מתאים לבדיחות ראש, לארי.
בבקשה, בואו בעקבותיי ואסביר לכם הכול.
כבר ראיתם כמה חדרים בקומה הזו,
אבל האגף נרחב הרבה יותר.
יש לנו כאן פריטים מטימבוקטו ועד קטמנדו.
אני לא מתכוונת להיות גסת רוח, אבל מה אתם?
אני מתנצל. לא מנומס מצדי.
אנחנו שומרי האגף האסור.
אני סטנלי.
ואני לארי. נבל שבעת הימים. אימת האימפריה הספרדית.
תתעלמו ממנו או שהוא לא יפסיק לדבר על חייו הקודמים.
אתה סתם מקנא.
אני מרגיש שאני יוצא מדעתי.
אז מה קרה לאלכס? הוא בסדר?
כן, מה קורה עם אבא שלי?
אני בטוח שיש לכם שאלות רבות
וכולן יזכו למענה בבוא העת, אבל לעת עתה, בואו איתי.
אלכס היה צריך שתראו משהו.
- למשפחתי -
היי, סקיי. ראס. פנדורה.
אם אתם צופים בזה, אני פיסת גרניט עכשיו.
או אולי שיש?
בכל אופן, הסיבה שהגעתי למצב הזה היא…
טוב, המשפחה שלנו מקוללת.
לא בגלל משהו שאנחנו עשינו, אלא אבותינו.
ספציפית, סבא רבא-רבא-רבא שלכם, קורנליוס ונדרהובן.
באמצעים אכזריים
יצר קורנליוס את האוסף הפרטי הגדול ביותר של פריטים היסטוריים
שהיה קיים בעולם אי פעם.
אבל קורנליוס לא סתם קנה את העתיקות.
הוא לקח אותן בכל אמצעי אפשרי.
הוא היה חסר רחמים במשימה שלו.
ככל שהשיג יותר, רצה יותר.
הוא ידע שרבים מהפריטים האלה מקוללים,
אבל זה רק גרם לו לרצות אותם יותר,
אז הוא בנה את האגף האסור כדי לשמור בהם את הפריטים המסוכנים.
בסופו של דבר, ההיבריס שלו נקם בו
וגם בנו, כי שושלת המשפחה שלנו קוללה.
אני שונאת להסתבך בצרות בגלל דברים שלא עשיתי.
תקשיבי לאבא שלך.
שמרתי את זה בסוד כדי לא להדאיג אתכם.
במשך שנים אמרתי לכם שאני עובד על ספר,
אבל בעצם ניסיתי למצוא פתרון.
זו הסיבה שעבדתי עד מאוחר.
אני מאמין שהפתרון הוא שעלינו לעשות את המעשה הנכון למען הפריטים האלה
לפני שיאזל הזמן ובן המשפחה הבא יהפוך לאבן.
כי אחריי, אתם הבאים בתור, ילדים.
רגע, גם אנחנו נהפוך לאבן?
אלא אם כן תמצאו דרך לבטל את הקללה.
אני מצטער שלא סיפרתי לכם את האמת עד כה.
אני אמנם לא הצלחתי לעשות זאת,
אבל אני יודע כמה חזקים ונבונים אתם.
אם יש מישהו שיכול לעשות את זה, זה אתם. אתם יכולים לעשות הכול.
אני אוהב אתכם מאוד.
אל תדאג, אבא. אנחנו נתקן את זה.
זה אמצעי אבטחה נוסף?
לא, נשמע לי שפריט אמנות נוסף התעורר.
הם יכולים לעשות את זה?
לפעמים. תראו אותנו.
מה זה?
במקומכם, הייתי בורח. מיד!
תרגום: אסף ראביד