Tprū!
Nē, pag!
Nē.
Nolādēts!
Lūdzu, lūdzu, lai šoreiz izdodas!
Man sanāca.
Beidzot!
Nē! Paskaties, ko tu izdarīji.
Es? Tu zini, ka šī ir mana skrituļošanas trase.
Tu to salauzi.
Kāpēc tu vispār ņemies ar zinātni?
Mācību gads tikko beidzās. Vajag atpūtināt smadzenes.
Es to būvēju mūsu ceļojumam.
Ei! Šī vāze ir vairāk nekā 2300 gadu veca.
Pārdzīvojusi karus, zemestrīces, mongoļu iebrukumu.
Un jūs ķīvējoties to gandrīz saplēsāt.
Tajā ietriecās viņa drons.
Bet… Viņa uztriecās man.
Lai gan es lepojos ar tevi, ka beidzot tavs drons strādā,
tev nevajadzētu to lidināt telpās.
Un cik reižu esmu teikusi, lai neskrituļo mājās?
Sešpadsmit.
Vai tāda būs visa vasara?
Mana mīļākā dienas daļa.
Laiks spēlēt paslēpes.
Lūdzu, vai drīkstam?
Paldies, mamm.
Gatavi? Eju meklēt!
Bāc, man likās, ka šoreiz neatradīsi.
Atlika tikai sekot norādēm.
Ejam. Te viņas nav.
Ejam, bērni! Vakariņas gatavas.
Piedod. Es centos dabūt viņu prom.
Joprojām nesaprotu, kā tu mani atradi. Es pat gāju atmuguriski.
Mīļā, es šajā mājā uzaugu. Zinu visas slepenās slēptuves.
Neuztraucies, Pandora.
Tev ir visa vasara, lai atrastu jaunas slēptuves.
Ne jau visa vasara.
Jūs taču mūs ņemsiet līdzi ekspedīcijā, vai ne?
Jā. Uz kurieni brauksim šogad?
-Uz Dienvidaustrumāziju? -Man ļoti patika ceļojums uz maiju drupām.
Ankorvatā ir visādi aizraujoši artefakti.
Lieliska grāmatas nodaļa tev, vēl labāks vasaras brīvlaiks mums.
Mums laikam ierasto vasaras ceļojumu nāksies atlikt.
-Ko? -Tu vienmēr ņem mūs līdzi.
Mans vasaras galvenais notikums.
Nodošanas termiņš ir tuvu, un man tiešām ir jāpabeidz grāmata,
bet apsolu, ka atlīdzināšu.
Ei, darīsim tā!
Rīt uzspēlēsim superīpašās vasaras pirmās dienas paslēpes.
Tad tām jābūt dižām.
Vai tāpēc tu visu laiku esi kabinetā?
Man likās, ka tu tur snaud.
Veciem cilvēkiem bieži vajag nosnausties.
Taisnība. Mēs esam veci un ļoti noguruši.
Tāpēc jums abiem jānovāc galds un jānomazgā trauki.
-Ko? -Ko? Nav godīgi.
Atcelt ceļojumu, vispirms neparunājot ar mani, nav forši.
Es zinu. Piedod.
Tu nebiji neko teicis par termiņu. Kad tas uzradās?
Nesen. Tas ir sarežģīti.
Tu zini - sarežģītais mani nebiedē.
Es domāju ko citu.
Tad ko tu domā?
Garie vakari kabinetā, soļošana šurpu turpu. Es tevi pazīstu.
Tevi kaut kas nomāc, un tu centies to noslēpt,
bet nevajag.
Varbūt tev taisnība.
Atceries, es teicu, ka manai ģimenei ir mazliet neparasta vēsture?
Aleks, mēs dzīvojam spocīgā, vecā mājā, kas pilna ar retām senlietām.
Neparastais man nav svešs.
Ar kaunu jāatzīst - tas nav viss.
Ir kāds iemesls, kādēļ mēs dodamies tajos ceļojumos,
un tas iemesls ir citādāks, nekā tu domā.
Inuītu kultūrā sods par vecāku sarunu noklausīšanos
ir trīs dienas sāpju iglā.
Labi, pirmkārt, tādu iglu nav.
Otrkārt, es nenoklausījos.
Es tikai atnācu pēc šķīvjiem.
Pēc tiem, ko jau aiznesi.
Un man ir jāatgriežas pie darba.
Ko tu grasījies man pastāstīt?
Pastāstīšu vēlāk vakarā. Viss būs labi.
Es apsolu.
Tas man pie tevis patīk, Pandora.
Tu nekad nepadodies.
Es tikai gribu zināt, ko tu te dari.
Vai visi arheologi ir tik noslēpumaini?
Kad tā vajag.
Pagaidām man ir jāstrādā vienam.
Arlabunakti, Pandora!
Nodarbojies ar nūģīgo zinātni?
Tētis atrada tavu slēptuvi?
Jā. Viņš tiešām zina visas labās vietas.
Nesaprotu, kāpēc paslēpies kabinetā. Viņš tur nevienu neielaiž, pat mammu ne.
To mēs vēl redzēsim.
Tev viņiem jāizstāsta.
-Negribu, lai uztraucas. -Viņiem būtu jāuztraucas.
Esmu tuvu atrisinājumam. Es to zinu.
Ja vien es izdomātu kā, tad…
-Ak nē! -Vai dieniņ! Tas notiek?
Skaja, šķita, ka man ir vairāk laika, bet es kļūdījos.
Tev vajag…
Brāli!
Vai esi gatavs…
pirmajai vasaras dienai?
Vai es dzirdēšu sajūsmas pilnu jā?
Der arī šis.
Labrīt, mamma! Ko tu dari?
Pakstonas muzejs veido jaunu izstādi,
un viņiem vajadzēšot vēl vienu konservatoru.
Tas ir tas, ko tu darīji?
Pirms piecpadsmit gadiem.
Pag, tu atsāksi strādāt?
Tikai interesējos.
Jūs kļūstat vecāki, un jums mani tik ļoti vairs nevajag.
Bet kurš izšķirs mūsu strīdus?
Varbūt mammai taisnība.
Aborigēnu kultūrā mēs jau būtu devušies iniciācijas pārgājienā.
Jums nebūs jāizdzīvo vienatnē dabā.
Tikai pašiem jāatslēdz mājas durvis, ja būšu darbā.
Es to varu.
Un kā ar tēti? Vai arī viņš atgriezīsies tajā darbā?
Būtu jauki atkal strādāt kopā gluži kā senāk.
Runājot par to veco vīru, kur tētis ir? Atkal aizmidzis pie rakstāmgalda?
Nebūtu pirmā reize.
-Es viņu pamodināšu. -Nē, es.
Negribu, ka nobiedē viņu līdz nāvei.
Aleks?
Viņa te nav. Būs izgājis no mājas?
Viņš nebūtu aizgājis neatvadījies.
Šīs laikam būs tās viņa solītās superīpašās paslēpes.
Noteikti. Tā, meklēsim norādes!
Es zināju! Šī ir tā skaņa, ko dzirdēju vakar, kad mani izdzina laukā.
Domā - norāde?
Paskatieties! Uz bumbiņām ir cipari,
un tās iekrita divās kastītēs pa trim.
Gluži kā koordinātas.
Ras, tu esi ģēnijs!
Paldies, ka beidzot to saproti.
Atlika tikai sekot norādēm.
Mī un žē! Tās ir durvis.
Neveras vaļā. Ņemu atpakaļ savus vārdus par ģēniju.
-Piedod, kas pateikts, pateikts. -Uz kurieni tās koordinātas ved?
Pekina, Ķīna. Kāpēc prasi?
Visām durvīm ir slēdzene.
Tagad mamma ir ģēnijs.
Kā tu zināji, ka tā jādara?
Šī Minu dinastijas vāze te ir vienīgais priekšmets no Ķīnas.
Iespaidīga dedukcija.
Pandora, pagaidi!
Tētis tiešām pie spēles ir piestrādājis.
Viņš teica, ka tā būs īpaša, bet es nezināju, ka tik ļoti īpaša.
Neapčurājies!
Tā ir tikai notekcaurule…
Neticami.
Vai tu par šo vietu zināji, mamm?
Tā tik ir paslēptuve!
Man nešķiet, ka šī būtu spēle.
Tēt!
Tēt?
Tā ir tikai statuja.
Kāpēc te lejā ir tēta statuja?
Kas notiek? Vai šis pieder pie spēles?
Tēt, tas esi tu?
Kur?
Tas nav tētis.
Bēdziet!
Atgriezieties!
Tas ir murgs! Tas ir murgs!
Nu nē!
Nespīdini acīs! Daži te cenšas gulēt.
Mamm?
Es skrienu!
Beidz censties mani nogalināt!
Uzmanīgāk! Kur tu dabūji vāli?
Otrā telpā, bet man šķiet, tās bija lamatas.
Kāpēc tu tā saki?
Tūlīt uzzināsi.
Kāpēc māja mums uzbrūk?
Uzmanies!
Atpakaļ! Uz to pusi doties nedrīkst.
-Uz otru pusi arī ne. -Kāpēc?
Ei, jūs! Apstājieties!
-Uz kuru pusi lai bēgam? -Aši! Tur iekšā.
Domāju - esam drošībā.
Vai mēs esam karaliskā ģimene?
Es par to neko nezinu. Taču šobrīd mani nepārsteigtu nekas.
Labi, tas mani pārsteidza.
Pana, beidz visu aiztikt!
Tas bija negadījums.
Slēgtas.
Ko iesāksim?
Tā, domā! Atceraties tēta kabinetu?
Visām durvīm ir slēdzene.
Tā bija mana vaina. Es izvedīšu mūs laukā.
Jā, mēs esam dzīvi.
Lūdzu, esiet uzmanīgāki. Šejienes drošības sistēma var nogalināt,
un es ne vienmēr varēšu būt klāt, lai to apturētu.
Jā, jūs taču negribat zaudēt galvu.
Nav īstais brīdis galvas jociņiem, Lerij.
Lūdzu, sekojiet man, un viss tiks paskaidrots.
Jūs jau esat redzējuši vairākas telpas šajā stāvā,
taču spārns ir daudz plašāks.
Te glabājas senlietas no Tombuktu līdz Katmandu.
Negribu būt nepieklājīga, bet kas jūs esat?
Atvainojos. Kur manas manieres!
Mēs esam aizliegtā spārna pārziņi.
Es esmu Stenlijs.
Un es - Lerijs. Septiņu jūru posts. Spāņu impērijas šausmas.
Ignorējiet! Citādi nebeigs runāt par savu iepriekšējo dzīvi.
Tev vienkārši skauž.
Man ir sajūta, ka jūku prātā.
Tad kas notika ar Aleksu? Viņam viss labi?
Jā, kas notiek ar manu tēti?
Jums noteikti ir daudz jautājumu.
Un jūs saņemsiet atbildes, kad pienāks laiks, bet pagaidām nāciet te!
Alekss gribēja jums kaut ko parādīt.
MANAI ĢIMENEI
Sveika, Skaja! Ras! Pandora!
Ja jūs šo skatāties, esmu pārvērties par granīta gabalu.
Vai varbūt marmora?
Lai nu kā, tas ar mani ir noticis tādēļ…
ka mūsu ģimene ir nolādēta.
Nevis mūsu, bet senču vainas dēļ.
Runa ir par jūsu vecvecvecvectēvu Kornēliju Vanderhūvenu.
Ar zemiskiem paņēmieniem
Kornēlijs savāca lielāko vēsturisko artefaktu privātkolekciju pasaulē.
Bet Kornēlijs šīs senlietas neieguva vienkārši pērkot.
Viņš tās piesavinājās, izmantojot jebkādus līdzekļus.
Dzenoties pēc dārgumiem, viņš bija nežēlīgs.
Jo vairāk ieguva, jo vairāk gribēja.
Viņš zināja, ka daudzas no šīm negodīgi iegūtajām lietām ir nolādētas,
bet tādēļ viņš tās iekāroja vēl vairāk
un uzbūvēja šo aizliegto spārnu, kur bīstamos dārgumus glabāt.
Galu galā alkatība viņam atspēlējās,
skarot arī mūs, jo mūsu dzimta ir nolādēta.
Man nepatīk saņemt sodu par to, ko neesmu darījusi.
Klausies, ko saka tēvs.
Es to paturēju noslēpumā, lai jūs neuztrauktu.
Gadiem ilgi es jums teicu, ka rakstu grāmatu,
bet patiesībā centos izdomāt risinājumu.
Tādēļ es strādāju augām naktīm.
Risinājums varētu būt - labot to, kas izdarīts ar šiem priekšmetiem,
pirms beidzas laiks un nākamais ģimenes loceklis pārvēršas akmenī.
Jo pēc manis jūs, bērni, esat nākamie.
Pag, arī mēs pārvērtīsimies akmenī?
Ja vien neizdomāsiet, kā lāstu noņemt.
Piedodiet, ka neizstāstīju jums patiesību agrāk.
Man pašam tas varētu neizdoties, bet es zinu, cik jūs esat stipri un gudri.
Ja kāds to var izdarīt, tad tie esat jūs. Jūs varat visu.
Es jūs ļoti mīlu.
Neuztraucies, tēt! Mēs to atrisināsim.
Tas ir kārtējais drošības līdzeklis?
Nē, man šķiet, ka ir atmodies vēl kāds artefakts.
Tie atmostas?
Dažkārt. Paskaties uz mums!
Kas tas ir?
Jūsu vietā es bēgtu. Tagad!
Tulkojusi Aija Apse