Lugn.
Nej, vänta.
Nej.
Förbannelse!
Snälla, låt det fungera den här gången
Jag gjorde det.
Äntligen!
Nej! Se vad du gjorde.
Jag? Du vet att jag skejtar här.
Du hade sönder den.
Varför gör du vetenskapsgrejer?
Skolåret tog just slut. Du borde stänga av hjärnan.
Jag byggde den till resan.
Hallå! Den här vasen är över 2 000 år gammal.
Den har överlevt krig, jordbävningar, mongolernas invasion.
Och den förstördes nästan för att ni grälade.
Hans drönare träffade den.
Men… Hon rammade mig.
Även om jag är stolt att du fått din drönare att fungera,
så borde du inte flyga den inomhus.
Hur många gånger har jag sagt åt dig att inte skejta inne?
Sexton.
Kommer hela sommaren vara sån här?
Min favoritstund på dagen.
Kurragömmadags.
Snälla, får vi?
-Tack, mamma. -Tack, mamma.
Redo eller ej, nu kommer jag!
Jag trodde att jag skulle vinna den här gången.
Man behövde bara följa ledtrådarna.
Kom. Hon är inte här inne.
Kom igen, ungar. Middagen är klar.
Förlåt. Jag försökte få honom att gå.
Jag fattar inte hur du hittade mig. Jag gick tillbaka i mina egna fotsteg.
Jag växte upp i det här huset. Jag kan alla gömställen.
Oroa dig inte, Pandora.
Ni har hela sommaren på er att hitta nya gömställen.
Inte hela sommaren.
Du ska väl ta med oss på en expedition?
Ja. Vart ska vi i år?
Nånstans i Sydostasien?
Jag älskade resan till mayaruinerna.
Det finns massa fascinerande artefakter i Angkor Wat.
Bra kapitel till boken för dig, suveränt sommarlov för oss.
Hörni, vi kanske måste skjuta på vårt vanliga sommarresande.
-Ursäkta? -Vi följer ju alltid med.
Jag har planerat sommaren runt resan.
Jag har en deadline.
och jag måste fokusera på att bli klar med boken,
men jag lovar att gottgöra er.
Vet ni vad?
Imorgon leker vi en speciell första-sommardagen-kurragömma.
Bäst den är speciell.
Är det därför du varit på kontoret så mycket?
Jag trodde du sov middag.
Jag vet att gamla sover mycket.
Du har rätt. Vi är gamla och jättetrötta.
Det är bäst att ni dukar av och diskar.
-Vad? -Vad? Det här är så orättvist.
Att ställa in sommarresan utan att säga till först är inte okej.
Jag vet. Förlåt.
Du har inte sagt ett ord om deadlines. När dök de upp?
Nyligen. Det är komplicerat.
Du vet att jag klarar komplicerat.
Det är inte det jag menar.
Vad menar du då?
Alla sena kvällar i kontoret, allt vankande. Jag känner dig.
Nåt tynger dig och du försöker dölja det,
men det behöver du inte.
Du kanske har rätt.
Minns du att jag sa att min familj har ett lite ovanligt förflutet?
Alex, vi bor i en läskig gammal herrgård full av ovanliga artefakter.
Jag vet att det är ovanligt.
Jag skäms, men det är mer än så.
Det finns ett skäl till att vi rest till alla platser vi rest,
och det är inte det skäl du tror.
I inuitkulturen straffas tjuvlyssnande på sina föräldrar
med tre dagar i smärtans igloo.
Ett - smärtans igloo finns inte.
Två - jag tjuvlyssnade inte.
Jag skulle bara hämta tallrikarna.
De du redan har hämtat?
Med det sagt, jag måste fortsätta jobba.
Vad var det du skulle berätta?
Jag berättar senare. Allt kommer att ordna sig.
Jag lovar.
Det är det jag älskar med dig, Pandora.
Du ger aldrig upp.
Jag vill bara veta vad du gör här inne.
Är alla arkeologer så hemlighetsfulla?
När vi måste så.
Just nu måste jag arbeta i ensamhet.
Godnatt, Pandora.
Gör du nördiga vetenskapsgrejer?
Hittade pappa ditt gömställe?
Ja. Han känner redan till alla bra platser.
Varför försöker du med kontoret?
Han släpper inte in nån där, inte ens mamma.
Vi får väl se.
Du måste berätta för dem.
-Jag vill inte oroa dem. -De borde vara oroade.
Jag är nära en lösning. Det vet jag.
Kan jag bara lista ut det, så…
-Åh, nej. -Kära nån. Händer det nu?
Sky, jag trodde jag hade mer tid, men jag hade fel.
Du måste…
Bror!
Är du redo…
…för första sommardagen?
Kan jag få ett "ja för fasiken"?
Funkar för mig.
Godmorgon, mamma. Vad gör du?
Paxton-museet förbereder en ny utställning,
och de kanske behöver en konservator till.
Gjorde inte du sånt?
För femton år sen.
Vänta, ska du börja jobba igen?
Jag bara kollar läget.
Nu när ni är äldre behöver ni mig inte lika mycket.
Vem ska då avbryta våra slagsmål?
Alltså, mamma kanske har rätt.
I aboriginkulturen skulle vi redan gått på walkabout.
Det gäller knappast vildmarksöverlevnad.
Mer att själva gå in i huset när jag jobbar.
Det klarar jag.
Pappa då? Ska han också jobba igen?
Det vore kul att jobba ihop igen, som på den gamla goda tiden.
På tal om gamlingen, var är pappa? Sover han på skrivbordet igen?
Det vore inget nytt.
-Jag väcker honom. -Nej, jag gör det.
Så du inte skrämmer ihjäl honom.
Alex?
Han är inte här. Har han gått hemifrån?
Han sa inte hejdå. Så skulle han inte göra.
Det här måste vara den speciella kurragömman han utlovade.
Du har nog rätt. Okej, leta ledtrådar.
Jag visste det! Det här var ljudet jag hörde igår när jag blivit utkastad.
Är det en ledtråd?
Titta! Bollarna är numrerade,
och de föll ner i två grupper om tre.
Precis som koordinater.
Russ, du är ett geni!
Tack för att du äntligen insett det.
Bara att följa ledtrådarna.
Jösses. Det är en dörr.
Den öppnas inte.
Jag tar tillbaka genikommentaren.
Ledsen, sagt är sagt.
Vart leder koordinaterna?
Beijing, Kina. Varför?
Varje dörr har en dörrhake.
Nu är mamma geniet.
Hur visste du det där?
Vasen är från Mingdynastin.
Det är det enda kinesiska här inne.
Imponerande slutledning.
Pandora, vänta.
Wow! Pappa har verkligen höjt ribban.
Han sa speciellt, men jag förstod inte hur speciellt.
Kissa inte på dig.
Det är bara en grotesk staty…
Otroligt.
Visste du att det här fanns här?
Snacka om gömställe.
Det här känns inte som en lek.
Pappa!
Pappa?
Det är bara en staty.
Varför står det en staty av pappa här?
Vad händer? Ingår det här i leken?
Va? Pappa, är det du?
Var?
Det där är inte pappa.
Spring!
Kom tillbaka!
Sånt som ger mardrömmar!
Äh, lägg av.
Sluta blända mig. Vissa av oss försöker sova.
Mamma?
Jag kommer!
Sluta försöka döda mig!
Se upp. Var hittade du spikklubban?
I ett annat rum, men jag tror det var en fälla.
Varför säger du så?
Det får du snart veta.
Varför attackeras vi av vårt hus?
Se upp!
Vänd om. Du kan inte gå ditåt.
-Vi kan inte gå hitåt heller. -Varför inte?
Hallå, där! Stanna!
-Vart fasiken ska vi ta vägen? -Fort, in här.
Jag tror att vi är trygga.
Är vi kungligheter?
Inte vad jag vet. Men inget förvånar mig längre.
Okej, det förvånade mig.
Pan, sluta röra vid saker.
Det var en olycka.
Den är låst.
Vad ska vi göra?
Okej, tänk. Minns ni pappas kontor?
Varje dörr har en dörrklinka.
Jag gjorde det här. Jag ska få ut oss.
Ja, vi lever.
Var försiktigare.
Säkerhetssystemet här inne är dödligt,
och jag kanske inte alltid kan förhindra det.
Ja, du vill inte bli huvudlös.
Skämta inte om huvud nu, Larry.
Snälla, om ni följer mig så blir allt förklarat.
Ni har redan sett flera rum på denna våning,
men flygeln är mycket mer omfattande.
Här finns artefakter från Timbuktu till Katmandu.
Inte för att vara oförskämd, men vad är ni?
Förlåt, hur är jag uppfostrad?
Vi är den förbjudna flygelns portvakter.
Jag heter Stanley.
Och jag heter Larry. De sju havens gissel. Spanjorernas skräck.
Ignorera honom, annars slutar han aldrig tala om sitt förra liv.
Du är bara avundsjuk.
Det känns som om jag håller på att bli galen.
Vad hände med Alex? Är han okej?
Ja, vad pågår med min pappa?
Ni har säkert massa frågor.
De kommer att besvaras i sinom tid, men nu måste ni följa med.
Det är nåt Alex vill att ni ska se.
TILL MIN FAMILJ
Hej, Sky. Russ. Pandora.
Om ni ser det här, har jag blivit ett block granit.
Eller kanske marmor?
Hursomhelst, anledningen till att jag blivit det är…
…tja, vår familj är fördömd.
Inte för nåt vi har gjort, utan nåt våra förfäder gjorde.
Mer exakt er farfars farfars far, Cornelius Vanderhouven.
Genom skändliga handlingar,
samlade Cornelius ihop den största privata samlingen av historiska artefakter
som världen nånsin sett.
Men Cornelius köpte inte bara dessa antikviteter.
Han tog dem med alla nödvändiga medel.
Han var skoningslös i sin strävan.
Ju mer han samlade, desto mer ville han ha.
Han visste att många av de orättmätigt samlade sakerna var fördömda,
men det fick honom bara att åtrå dem mer,
så han byggde den förbjudna flygeln för att förvara skatterna där.
Till slut hann hans övermod ikapp honom
och oss, för vår släktlinje har fördömts.
Jag hatar att få problem för nåt jag inte gjort.
Lyssna på din far.
Jag har hållit det hemligt för att inte oroa er.
I åratal har jag sagt att jag arbetar på en bok,
men egentligen har jag försökt hitta en lösning.
Det är skälet till alla sena nätter.
Jag tror att lösningen är att ställa allt till rätta med föremålen
innan det är dags för nästa familjemedlem att förvandlas till sten.
För efter mig står ni ungar på tur.
Kommer vi också förvandlas till sten?
Om ni inte hittar ett sätt att häva förbannelsen.
Förlåt att jag inte sagt sanningen förrän nu.
Jag kanske inte klarade det,
men jag vet hur starka och smarta ni är.
Om nån kan klara det så är det ni. Ni klarar allt.
Jag älskar er så mycket.
Oroa dig inte, pappa. Vi löser det.
Är det ännu en säkerhetsåtgärd?
Nej, det låter som om ännu en artefakt har vaknat till liv.
Kan de göra det?
Ibland. Se på oss.
Vad är det?
Om jag vore ni skulle jag springa. Nu!
Undertexter: Victoria Heaps