Den her dag kan ikke blive mærkeligere.
Vi må have jer tre ud i en fart.
-Hvor er udgangen? -Den er derovre.
Stop! Ikke den vej!
Først vrede bavianhoveder. Nu klamme dukker?
Jeg hader den forbudte fløj.
DET GYLDNE BAVIANHOVED
-Hvorfor er den så vred? -Og hvorfor er den kun et hoved?
Hvad er der galt med kun at være et hoved?
Kan vi berolige den? Jeg har læst om, hvordan man taler vilde dyr til ro.
Så gør det.
Jeg kan prøve. Men en af jer må distrahere den, så jeg kan komme tæt på.
Måske kan en anden abe klare opgaven.
Alt er godt, min gyldne ven. Rolig nu.
Det virker.
Stanley!
Ikke helt som forventet. Men der er fri bane.
-Åh nej. Vi lod døren stå åben. -Den er inde i huset.
Kom nu!
For længe siden fik vi besked på at blive i den forbudte fløj.
Hvor længe har I været dernede?
Over hundrede år. Jeres forgængere mente, at vi tiltrak for megen opmærksomhed.
Ikke helt forkert. Se på os.
Ja, god pointe. Måske skulle vi overveje...
Der er nye sheriffer i byen, og vi beordrer jer til at komme ud.
En ordre er en ordre.
Tak. Det betyder meget.
Hvor tror I, den er?
Den kan være alle steder. Det er et enormt hus.
Hvor skal vi begynde?
På mit gamle sørøverskib...
Har du været sørøver?
Du fredsens. I skal ikke opmuntre ham.
Vi tales ved senere.
Nå, men når vi havde en blind passager, ledte vi på ét dæk ad gangen.
Først må vi sikre os, at den ikke er sprunget over bord.
Vi må sikre os, at den ikke har forladt huset.
Jeg husker ikke min sidste solnedgang.
Jeg vidste ikke, hvor meget jeg savnede det.
Okay, følg mig.
Det var den sidste.
Godt, første trin gennemført. Ingen åbne døre. Ingen knuste ruder.
Den er helt sikkert stadig herinde.
Det er bare super.
Trin to. Vi tager kahyt for kahyt
og leder i alle kroge og sprækker efter mulige gemmesteder.
Det er ligesom vores gemmeleg med far.
Men denne gang er det os, der leder.
Og den, der gemmer sig, vil lemlæste os.
Tiden går. Vi når mere, hvis vi deler os op.
Børn, I bliver hos mig. Vi tager den ende af huset.
Så tror jeg, vi tager værelserne herovre.
Og hvad skal vi gøre, hvis vi finder det utrolig farlige bæst?
Det finder vi ud af ved trin tre.
Rummet er tomt. Alle ud.
Det er længe siden, jeg har været ude. Jeg kan ikke kende noget mere.
De her moderne dimser... De ligner torturredskaber.
Det er da ingenting. Du skulle have set, hvad vi havde på skibet.
Larry? Er du okay?
Jeg har det fint. Kom nu.
Wow. Den er vist løbet den vej.
Ja, vi må have det væk.
Super, den slap væk. Hvor er den nu henne?
Jeg tror, jeg ved det.
Elskabet.
Den har tydeligvis været her.
Det kan ikke repareres før i morgen.
Det bliver vist en lang, mørk nat.
Jeg bryder mig virkelig ikke om at være fanget i samme hus som den.
Skal vi ringe til dyreværnet?
De fangede et egern på Debbie Kwadras loft.
Det er ikke en mulighed.
Vi må være forsigtige med, hvem vi fortæller det her til.
Det er sandt. I skal passe på.
Mange slemme typer er interesserede i indholdet af den forbudte fløj.
-Hvordan får vi så fanget Hugtand? -Hugtand? Har du givet den navn?
Ja. Jeg giver alt navn. Ikke sandt, Lygte-Lotte?
Måske kan vi bygge et net eller bur og lokke den i det?
Vi mangler musefælder til forheksede bavianhoveder.
Jeg får en idé.
Stanley og Larry, kom med mig.
Hvad så med os?
Glem det. Det er alt for farligt derude.
Helt ærligt.
I er sikrere her. Når vi er ude, barrikaderer I indgangene.
Javel.
Led efter et gammelt hundebur. Hvidt med sort håndtag.
-Nå, hvad synes du om de tre? -Jeg kan lide dem. De har gåpåmod.
Ja. Der er noget ved dem, der føles anderledes.
Alex, du smider aldrig noget ud.
Du må ikke være væk.
Jeg fandt den!
-Hvordan kan du tænke på mad nu? -Vi har ikke spist siden i morges.
Morgenmaden føles som for hundrede år siden.
Vores liv er forandret siden i morges.
Først bliver far til en statue, og nu er en statue blevet levende.
Det må da hænge sammen.
Min hjerne gør så ondt, at jeg ikke ved noget mere.
Jeg savner allerede far.
Det gør jeg også.
Vi ser ham igen, ikke? Vi finder da en måde at få ham tilbage på.
Det håber jeg.
Hvis forbandelsen ville dræbe ham, havde den vel gjort det.
At forvandle ham til sten føles mere som en straf.
Så du tror, han er i live?
Jeg vil slet ikke tænke på alternativet.
-Det lyder som en slags fængsel. -På en måde, ja.
Så må vi hjælpe ham med at bryde ud. Men hvordan?
Det ved jeg ikke. Men jeg har grublet over noget i fars besked.
At vi skal gøre det rigtige med genstandene.
Ja, jeg aner ikke, hvad han mente.
Næh. Hvordan gør man det rigtige med et bavianhoved?
Børn, luk os ind.
-Flot jakke, mor. -Tak.
Vi fandt et bur at fange den i. Nu skal vi bare lokke den derind.
-Vi mangler lokkemad. -Kan den lide sød chilidressing?
Hvem ved? Det er et abehoved uden krop.
Hvor kan vi undersøge den slags?
Jeg kender et sted.
Godt, den ikke tog strømmen hernede.
Måske kan de her hjælpe.
Det er Cornelius Vanderhouvens ekspeditionsdagbøger.
Et sted mellem alle kragetæerne er der dokumentation for alle husets artefakter.
"Bronzehalsbånd, Siam, 1887."
"Inuit hvalrosfigur, Alaska, 1879."
De står ikke engang i kronologisk orden. Bare på tilfældige sider.
Vanderhouvens manglende ordenssans har altid været åbenlys.
Larry og jeg har forsøgt at katalogisere dem i årevis.
Ja, det ville være nemmere at jonglere med vandmænd i en tyfon.
Tro mig, jeg har prøvet.
Vi går i gang. Vi har meget, vi skal nå.
-Bøger. -Ja, bøger.
Svaret står i en af dem, og vi finder det i fællesskab.
Jeg går op og holder udkig efter gamle hugtand.
Jeg tager en pause.
Slip min far, din dumme plante.
Den vokser desværre bare ud igen.
Den uforbederlige tornebusk snor sig over hele villaen.
Ja, det hedder jo ikke Tornely-palæet for ingenting.
Men det betyder ikke, at den skal vokse på min far.
Er det... et timeglas?
Ja.
Hvad tager det tid på?
Jeg ville ikke overvælde jer med alting på én gang,
men det tager tid på jeres families forbandelse.
Virkelig? Hvordan fungerer det?
Når et familiemedlem bliver til sten, vender timeglasset,
og sandet begynder at løbe ned for næste medlem af slægten.
Så det sand, der løber nu, det løber for Russ?
Ja, og efter Russ...
-Hvordan standser vi det? -Det ved ingen.
Det har Vanderhouven-slægten forsøgt på siden begyndelsen.
Men bare fordi det ikke er sket, betyder det jo ikke, at det er umuligt.
Heureka! Jeg har fundet noget.
Se det game foto. Genkender I noget?
Det ligner jo Hugtand.
Måske kommer han derfra.
Hallo! Kom herop. Der sker noget.
-Hvad er det for noget? -Det er det gamle klokkesystem.
Når de kaldte tjenestefolkene op på værelserne.
Fremtiden.
Noget udløser den fra musikrummet.
-Så er den derinde. -Nu skal vi afprøve fælden.
Og du efterlader os ikke denne gang. Vi er et team.
Okay.
Men vi ved ikke, hvad vi skal bruge som lokkemad.
Hvad? De smager vildt godt.
Skat, det er godt forsøgt, men... jeg tror slet ikke, den spiser.
Måske kan vi skræmme den derind.
Den er ikke herinde. Ellers var den flippet helt ud.
Hvor kan den så være? Døren var lukket, og klokken ringede herfra.
Måske er den i stykker.
Den virker.
-Den er i et andet rum. -Jeg finder den.
Den er i spillerummet.
Når jeg siger til. Tre. To...
Stop, den er i balsalen.
Vent, nu er den i stuen.
Der er noget galt.
Den er gået fra gymnastiksalen til Pandoras værelse.
Den vover på at røre mine ting.
Det er to forskellige etager. Det er umuligt.
Medmindre...
Klokkesystemet har en række snore,
som løber inde i væggen og samles her i køkkenet.
Bavianhovedet ringer ikke inde fra værelserne.
Den må trække i snorene inde i væggen.
-Hvorfor angreb den ikke? -Følg det hoved!
Se, et fodspor. Eller et hugtandspor? Et hugtandfodspor?
Den løb den vej.
Hvis de dyr også vågner, forlader jeg huset for evigt.
Den må ikke få flere chancer for at flygte. Vi må fange den. Nu.
Så er vi vist nødt til at gå ind og fange den selv.
Vi gør det.
Ikke jer. Mig. Jeg gør det.
Vi er jo et team.
Jeg har sagt, at det er for farligt.
Det er farligere at gøre alene. Mor, lad os hjælpe dig.
Bare rolig.
Jeg kan godt.
Kom frem, lille ven.
Vi ved, du er herinde.
Mor, er du okay?
Mor!
-Hvad gør vi? -Det ved jeg ikke.
Tænk.
I tænker for meget og gør for lidt. Nu ruller vi.
Ruller?
Ruller.
Til angreb!
Godt tænkt, knægt. Sådan vinder man på hovedstød.
Hvad gør vi så med den nu?
Hvis vi beroliger den, falder den måske i søvn.
Den er ikke rolig. Den vil bare ud derfra.
Hvorfor? Hvor vil et bavianhoved tage hen?
Hjem.
Tænk over det.
Den kunne have angrebet i køkkenet, men lod være.
Den ville bare væk. Hvor ville I tage hen efter alle de år?
-Hjem. -Jeg tror, du har fat i noget.
Den hører ikke til her. Det gør ingen af artefakterne.
De blev taget et andet sted fra.
Måske skal den hjem til sit oprindelige tempel.
Så kan vi måske ophæve forbandelsen.
Forbandelsen opstod på grund af Cornelius' fejl.
Det er logisk, at den ophæves, hvis vi gør det rigtige.
Så skal vi åbenbart til Congo med den her.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve