God natt, kjære Dira. Drøm søte drømmer.
Jeg glemte Luna på verandaen. Jeg får ikke sove uten henne.
Hvordan kunne vi glemme yndlingsdukken? Ikke vær redd. Pappa skal redde henne.
Hallo? Ja, Ms. Vanderhouven.
Jeg hører du trenger noen som kjenner området.
Jeg kan møte deg på flystripen. Ha det.
PASS
Jeg er pakket og klar til å dra.
Vet ikke om det er så lurt at dere blir med nå.
Jo da. Jeg har tannbørsten, brettet og masse bananer til apene.
Kommer ikke på tale! Du drar ikke uten oss.
Det er tryggere for dere her.
Vi vet du er en supermamma, men du klarer det ikke alene.
Takk for at dere vil hjelpe til, men jeg drar dere ikke med jorden rundt
og inn i det ukjente. Dere har alt opplevd for mye fare.
Vi er i fare uansett hvor vi drar, enten det er her eller i jungelen.
Om vi ikke gir gjenstandene en oppreisning og redder pappa, er vi de neste.
Ja, vi er en del av det. Jeg vil ikke bli til stein.
Vet dere hva? Dere har rett. Dere kan bli med.
Vi er kanskje en rar, forbannet familie, men vi er allikevel en familie.
Legg på teppet.
Hodetelefoner?
Jeg har funnet ut at primater roer seg ned med avslappende musikk.
Dere kan le, men den ser ut til å reagere positivt på rolig jazz.
Det var ikke enkelt. Den ville helst ikke ha dem på.
Men vi brøt ham ned.
Sørg for at Linda får mat. To fluer og én siriss.
Ikke bekymre deg. Vi skal passe på huset og øglen mens dere er borte.
-Pass på at ingenting skjer med pappa. -Jeg skal følge med med mitt gode øye.
Vi kan ikke ta rutefly med et forbannet bavianhode.
-Hvordan kommer vi oss til Kongo? -Si: "Margie". Si: "Margie". Si: "Margie"!
Prøver du?
Lykke til neste gang, karer.
Du skylder meg en veivaksel. Og du skylder meg en kasse motorolje.
Gamle Rufus er tørst.
-Margie! -Hei, vennen.
Du svindler fremdeles karene?
Må holde den gamle fuglen i lufta, vet du.
Se på dere to! Dere spretter i været som bønnestengler.
Jeg har vokst 8 cm siden du fløy oss til Island.
Det blir varmere denne gangen. Var det derfor dere valgte Kongo?
Vi skal levere tilbake en gjenstand. En lang historie.
Jeg elsker lange historier.
Det vil ta mange timer å fly, så du kan underholde meg med detaljene.
Verdens heldigste barn.
Utenlandsreiser er virkelig den beste utdanningen.
-Hvor er Alex? Kommer han ikke? -Nei, han har for mye arbeid.
-Ja. -Det blir bare oss tre.
Greit. Hopp inn.
La oss få fuglen i luften.
Det er ikke til å tro. Gjenstander blir levende. En hemmelig fløy i huset.
-Pappa er blitt til stein. -Det er ikke bare ille.
Vi har fått oss en sommertur.
Er det svaret ditt? Hvorfor er alt bare en spøk for deg?
Fordi jeg er morsom. Og jeg vil helst ikke snakke om det andre.
-Hva om det ikke funker? -Ikke si det. Det vil funke. Det må det.
-Vi må ikke miste pappa. -Ingen har løst gåten på 100 år.
Sant nok, men ingen andre er oss.
-Er du ikke redd? -Jo, men vi må jo hjelpe mamma.
Pappa ville gjøre det alene, og se hva som skjedde.
Vi klarer det bare om vi samarbeider som en familie.
Mine damer og herrer, vi vil snart lande i byen Tungada.
Dersom landingen blir turbulent,
får du legge hodet mellom knærne og si takk og farvel.
-Mwenda? -Ja. Dere må være Vanderhouven-familien.
Jeg leste artikkelen din om områdets historie. Den var fascinerende og god.
Takk. Forfedrene mine har bodd i Tungada i tusenvis av år.
-Hva kan jeg hjelpe dere med? -Det er litt merkelig.
Da har dere kommet til rett sted. Her har det skjedd mye merkelig.
-Som hva da? -Vi kan snakke under kjøreturen.
Jeg skal sørge for at gamle Rufus er vedlikeholdt.
Oi.
Det er så vakkert.
-Hva er alle lastebilene? Flytter folk? -Ja, dessverre.
Mange tar den vanskelige avgjørelsen å forlate fedrelandet.
De mener det er nødvendig. Som en beskyttelse.
-Mot hva da? -Vi har store problemer med bavianene her.
Om det ikke snart blir løst, må vi alle ta den avgjørelsen.
Det er nedslående å tenke på at hele landsbyen blir forlatt.
Hva slags problemer er så vanskelige at folk drar?
De har alltid vært et problem, men i det siste har de blitt mer aggressive.
Hvor nylig? Den siste uken?
Ja, for fire dager siden.
Det var da Hoggtann våknet. Det er ingen tilfeldighet.
Hva mener du med "mer aggressive"?
De stjeler… Hvordan skal jeg si det?
-Hodene våre. -Hva?
Hodene på utstillingsfigurer i butikkene.
Hodene på restaurantmaskottene.
Til og med hodet på min datters dukke.
De har stjålet hoder overalt hvor de finner dem.
Vi er redde for at de snart vil ta våre hoder.
-Det er ikke typisk bavianatferd. -Nemlig.
-Det er som om de er i en transe. -Har det noe med baviantemplet å gjøre?
Hva er det dere trenger hjelp til?
Vi er her for å returnere noe som ble stjålet.
Vi må få det til templet. Vet du hvor det er?
Vi snakker ikke om templet. Det hviler en forbannelse over det.
-Forbannelse? Det vet vi alt om. -Hva kan du fortelle oss, Mwenda?
Det var ikke alltid slik.
Legenden sier at da mennesker en gang kom inn
på bavianens område, kjempet de imot.
Forfedrene våre bygde templet som en forsoningsgave mellom artene.
Vi levde i harmoni i flere hundre år. Templet ble priset overalt.
Men ved starten av forrige århundre ble det plyndret.
-Og freden… -Vi vet hvem som plyndret det.
Cornelius var en slem fyr.
Det har alltid vært en viss uro, men de har forandret seg i det siste.
Denne krisen er nok til at ting koker over.
Jeg tror vi kan løse bavianproblemet og landsbyen din. Men vi trenger hjelp.
Greit.
For min datters og landsbyens skyld skal jeg ta dere med til templet.
Jeg trodde aldri jeg ville få oppleve å se gjenstander komme tilbake hit.
Vi er vant til at historien tas ifra oss.
-Vi kan starte en trend. -Vi får håpe det.
Oi! Sphodromantis congica!
Den finnes bare i dette området av Afrika. Pappa ville likt det.
-Kom, insektgutt. Vi har ikke tid. -Men det er knelerverdenens hellige gral.
Det er en pigg-trehoggorm. Den er giftig.
Konsentrer deg, Russ.
Hørte du det?
Unnskyld. Jeg er så sulten. Jeg sparer den siste bananen…
Nei, hør.
Bavianer. Gjem dere.
Jeg skal se om de har gått forbi. Hold dere skjult.
Jeg ser dem ikke lenger.
Jeg tror kysten er…
Nei!
Nei. Stopp.
Hvorfor stoppet du meg? Vi må redde ham.
Ja, men vi kan ikke hjelpe ham om vi blir tatt.
Mamma har rett. De er mange. Vi må være smarte.
De er nok på vei til templet. Kom.
Der er det. Akkurat som på fotografiet.
Hjelp! Hjelp!
Hjelp!
Hjelp! Slipp meg!
-Hvordan får vi det inn? -Vi bruker samme nøkkel som dem.
Skal vi bare slippe ut hodet her?
Nei, det føles ikke rett. Vi beholder det til vi finner Mwenda.
Hvor skal vi gå?
-"Fra beistets mage." -Hva?
Om det var templets munn…
…så må det være spiserøret, noe som betyr at vi må ned…
Til beistets mage.
I magen? Ekkelt.
Pass dere for feller.
Ser ut som de alt har vært i bruk. Antakelig da Hoggtann ble tatt.
Ikke alle. Pass dere.
Av med lyset.
Det var nære på.
Hvilken vei?
-Denne veien. Til høyre. -Hvordan vet du det?
-Det er masse fersk apebæsj her. -Veldig vitenskapelig.
Du aner ikke hvor mye bæsj vitenskapen ser på.
De kommer. Gjem dere i venstre tunnel.
Pandora?
Løp!
-Jeg hører dem ikke. -Tror vi klarte det.
Velkommen til Kongo klovneburgere.
Hva… Hva skal det være? Være?
Hva skal det være? Være?
Hva skal det…
Kanskje vi ikke slapp unna allikevel.
Nei, men vi har visst funnet beistets mage.
Tuller du? Det er Hoggtanns kropp.
Bavianene må ha prøvd å finne et hode.
-Vi vet hvem som har kontrollen på dem. -Nei, vi prøver å hjelpe dere.
Han tror nok at vi vil stjele resten.
Det må finnes en løsning.
Jeg vet det.
Jeg fikser det, mamma.
Ok.
Er det nå greit at jeg bruker brettet inne?
Nei, men det var utrolig.
-Hei! -Mwenda?
Hallo?
Hjelp!
-Stoppet dere dem? -Ja, takket være Pandora.
Det er fantastisk. Kan dere hjelpe meg ut herfra?
Tusen takk. Etter det i templet kan vi igjen få fred.
Landsbyen og datteren min vil igjen være trygge.
-Fint vi kunne hjelpe dere. -Hvis dere trenger hjelp igjen,
og det ikke innebærer at hodet mitt blir stjålet, så vet dere hvor jeg er.
Jeg ser nå at dere to virkelig kan ta være på dere selv.
-Ja, men du er enda flinkere til det. -Jeg har mange års erfaring.
La oss dra hjem.
Alle om bord!
Løperen kan flyttes diagonalt, aldri fra side til side. Forstått?
Kanskje vi burde begynt med dam.
-Pappa! -Dere er tilbake! De seirende heltene!
Funket det? Er pappa fri?
-Det funket ikke. -Vi mislyktes.
Nei. Dere klarte å gi vår gylne venn en oppreisning,
-akkurat som faren deres ba om. -Men det opphevet ikke forbannelsen.
Ikke ennå. Jeg tror det vil bli litt mer komplisert enn det.
Har dere sett på timeglasset?
-Det har snudd seg opp ned. -Og sanden faller opp.
Det begynte i går da dere returnerte gjenstanden.
-Det sluttet å falle for Russ… -Og har begynt å gå tilbake for pappa.
-Om vi fyller timeglasset… -Får vi pappa tilbake.
Dere hadde rett. Vi må returnere gjenstandene dit de hører hjemme.
Men det gjelder ikke bare én gjenstand, men alle.
Kom igjen. Vi har mye å gjøre.
PAXTON-MUSEET
Tekst: Tina Shortland