Godnatt, rara Dira.
Dröm om underbara ting.
Jag glömde Luna på verandan.
-Jag kan inte sova utan henne. -Hur kunde vi glömma favoritdockan?
Räds ej. Din far går och räddar henne.
Hallå? Ja, miss Vanderhouven.
Jag hörde att ni söker nån som kan området.
Självklart. Jag möter er vid flygfältet.
Hejdå.
PASS
Färdigpackat. Redo att åka.
Jag vet inte om det är bra att ni följer med. Inte den här gången.
Klart det är. Jag har min tandborste, min bräda och bananer till aporna.
-Glöm det! Du åker inte utan oss. -Ungar, tro mig, ni är tryggare här.
Du är värsta supermamman, men du klarar det inte ensam.
Tack för att ni vill hjälpa till,
men jag vägrar släpa er till andra sidan världen till gud vet vad.
Ni har redan utsatts för för mycket fara.
Mamma, vi är i fara oavsett vart vi går, här eller i djungeln.
Gottgör vi inte den här artefakten och räddar pappa, står ju vi på tur.
Vi är en del av det här. Och jag vill inte bli till sten.
Vet ni vad? Ni har rätt. Ni får komma.
Vi må vara en skum, förbannad familj, men oavsett så är vi familj.
Håll ner filten.
Hörlurar?
Efter lite research lärde jag mig att primater lugnas av musik.
Skratta du, men den tycks svara på jazz.
Det var inte lätt. Först ville det inte ta på dem.
Men vi vann.
Mata Linda i tid. Två flugor och en syrsa.
Oroa dig inte för nåt.
Vi håller ett öga på huset och ödlan medan ni är borta.
Och se till att inget dåligt händer pappa.
Jag håller det bra ögat på honom. Jag lovar.
Vi kan inte flyga kommersiellt med ett förbannat babianhuvud.
Så hur kommer vi till Kongo?
Snälla, säg "Margie".
Försöker ni ens?
Bättre lycka nästa gång, killar.
Du är skyldig mig en vevaxel. Och du är skyldig mig motorolja.
Gamle Rufus är törstig.
-Margie! -Hej, tjejen!
-Så du lurar fortfarande pojkarna? -Måste hålla den gamle fågeln i luften.
Wow, se på er. Ni växer så det knakar.
Åtta centimeter sen du flög oss till Island.
Mycket varmare den här gången. Valde ni Kongo därför?
Nej, vi ska återbörda en artefakt. Lång historia.
Jag älskar långa historier.
Vi ska flyga i timmar så ni hinner berätta varje detalj.
Tursammaste ungarna i världen.
Internationellt resande är den bästa utbildningen.
-Var är Alex? Kommer inte han? -Nej, han har för mycket jobb.
-Hursom, det blir bara vi tre. -Okej, hoppa ombord.
Upp med fågeln i luften.
Kan du fatta? Saker som vaknar till liv?
Hemliga flyglar i huset? Pappa förstenad?
Det är inte bara dåliga nyheter. Vi fick ju en sommarresa.
Är det ditt svar? Varför tar du allt som ett skämt?
För att jag är rolig. Och jag föredrar att inte prata om resten.
-Och om det inte funkar? -Säg inte så. Det kommer funka.
Det måste funka.
-Vi kan inte förlora pappa. -Hundra år har gått
-utan att nån lyckats häva förbannelsen. -Sant, men ingen annan är vi.
Är du inte rädd?
Klart jag är rädd, men vi måste hjälpa mamma.
Pappa försökte göra det ensam, och se hur det gick.
Enda sättet vi kommer lyckas, är som en familj.
Damer och huvudlöss, snart landar vi i byn Tungada.
Om landningen blir skumpig,
sätt huvudet mellan knäna och kyss gumpen farväl.
-Mwenda? -Stämmer. Och ni är familjen Vanderhouven.
Jag läste din artikel om regionens historia.
Den var fascinerande och väldigt väl underbyggd.
Tack. Mina förfäder har bott i Tungada i tusentals år.
-Vad kan jag göra för er? -Det är lite underligt.
Då har ni kommit rätt, för underliga saker har hänt här också.
-Som vad? -Kom. Vi pratar på vägen.
Och jag ser till att gamle Rufus håller formen.
Ojdå.
Det är vackert.
Va? Varför så många lastbilar?
-Flyttar folk? -Ja, sorgligt nog.
Många beslutar sig för att lämna våra förfäders hemland.
De tror det vara nödvändigt för att skydda sig.
Skydda sig från vad?
Vi har allvarliga problem med babianpopulationen,
och tar det inte slut snart, måste alla fatta samma beslut.
Det gör mig nedstämd att tänka mig att hela byn ska överges.
Vilka problem är så hemska att de orsakar det här?
Vi har invaderats. De har alltid stört, men på sistone har de blivit aggressiva.
Sen när? Den senaste veckan?
Sen fyra dagar tillbaka.
Det var då Huggtand vaknade. Det kan inte vara en slump.
Vad exakt innebär "aggressiva"?
De har börjat stjäla… Hur ska jag säga det?
Våra huvuden.
Vad?
Huvud från affärernas skyltdockor.
Huvud från vår älskade restaurangmaskot.
Till och med min dotters dockas huvud.
De har stulit huvuden överallt där de hittat dem.
Vi är rädda att de snart försöker ta våra huvuden.
Definitivt inte normalt babianbeteende.
Instämmer. De beter sig som om de är i trans.
Har det med babiantemplet att göra?
Vad exakt behöver ni min hjälp med?
Vi ska återbörda nåt som varit stulet.
Vi måste få det till templet. Vet du var det är?
Vi pratar inte om babiantemplet. Där vilar en förbannelse.
Förbannelse? Sånt är vi vana vid.
Snälla, Mwenda. Vad kan du berätta?
Templet var inte alltid förbannat.
Enligt legenden, när människor hade gjort intrång
på babianernas mark, gick de till angrepp.
Våra förfäder byggde templet som en fredsgåva mellan arterna.
Och harmoni rådde i hundratals år. Templet firades vitt och brett.
Men i slutet av förra århundradet blev det plundrat.
-Och vapenvilan… -Vi vet vem plundraren var.
-Cornelius var ond. -…bröts för evigt.
Det har alltid funnits oro under ytan, men på sistone har de förändrats.
Och den nuvarande krisen kommer få det att koka över.
Vi kan nog lösa era babianproblem och rädda byn. Men vi behöver din hjälp.
Då så.
För min dotter och för byn, ska jag föra er till templet.
Jag trodde aldrig att en av våra heliga artefakter skulle återbördas.
Man har nästan vant sig med att ens historia stjäls.
-Vi kanske startar en trend. -Man kan ju hoppas.
Wow! Sphodromantis congica!
Den lever bara i den här regionen i Afrika.
Pappa skulle älska det här.
Kom nu, insektsgrabben. Vi har inte tid med det här.
Men det här är syrsornas heliga graal.
Det är en buskhuggorm. Ett bett dödar.
Russ, fokusera.
Hörde du?
Förlåt. Jag är hungrig. Jag sparar min sista banan till…
Nej, lyssna.
Babianerna. Fort, göm er.
Jag kollar så de har gått förbi. Ni håller er gömda.
Jag ser dem inte längre.
Jag tror kusten är…
-Nej! -Nej. Stopp.
Varför stoppade du mig? Vi måste rädda honom.
Vi ska, men vi kan inte hjälpa om de tar oss också.
Mamma har rätt. De är fler. Vi måste vara smarta.
De är nog på väg till templet. Vi följer dem.
Där är det. Det ser ut som på bilden.
Hjälp!
Hjälp! Släpp mig!
-Hur kommer vi in? -Vi använder samma nyckel som de.
-Ska vi bara släppa huvudet här? -Nej. Det känns inte rätt.
Vi behåller det tills vi hittar Mwenda.
Vart tycker du vi ska gå då?
"Ut ur vilddjurets buk."
Om det där var templets mun…
…måste det här vara matstrupen, vilket innebär att vi måste ner till…
Vilddjurets mage.
Magen? Äckligt.
Se upp för fällor.
De verkar redan ha utlösts, förmodligen när Huggtand stals.
Inta alla. Se upp hur var ni går.
Släck.
Det var nära ögat.
Vilket håll ska vi gå?
Det är hitåt, till höger.
-Wow. Hur vet du det? -Det ligger färskt apbajs här.
Väldigt vetenskapligt.
Vetenskap har mycket att göra med bajs.
De kommer tillbaka. Göm er i vänstra tunneln!
Hoppsan.
Allvarligt, Pandora?
Spring!
-Jag hör dem inte längre. -Vi kom nog undan.
Välkomna till Kongo clownburgare.
Kan jag… Kan jag ta er beställning?
Kan jag ta er beställning? Er beställning?
Er beställning.
Okej, vi kanske inte kom undan.
Nej, men jag tror vi hittat vilddjurets buk.
Ni måste skämta. Det där är Huggtands kropp.
Babianerna måste ha sökt ett ersättningshuvud.
-Gissa vem som kontrollerar dem. -Nej. Vi försöker hjälpa till.
Han tror nog vi tänker stjäla resten av honom.
Det måste finnas en utväg.
Jag vet.
Mamma, jag fixar det här.
Okej.
Är det okej om jag skejtar i huset nu?
Nej, men det där var fantastiskt.
Hallå!
Mwenda?
Hallå!
Hjälp!
-Stoppade ni dem? -Ja. Det kan du tacka Pandora för.
Vad underbart.
Tror ni att ni kan hjälpa mig härifrån nu?
Tack så mycket.
Efter det vi gjorde i templet blir det lugnt igen.
-Byn och min dotter är trygga igen. -Bra att vi kunde hjälpa till.
Behöver ni min hjälp igen, och det inte kräver att mitt huvud stjäls,
så vet ni var jag finns.
Efter allt det här, inser jag att ni två kan ta hand om er själva.
-Ja, men du är fortfarande bättre på det. -År av erfarenhet. Nu åker vi hem.
Alla ombord!
Löparen rör sig diagonalt, aldrig från sida till sida. Förstått?
Vi skulle ha börjat med dam.
-Pappa! -Ni är tillbaka.
-Hell de segrande hjältarna! -Gick det? Befriade vi pappa?
-Nej. -Vi misslyckades.
Inte alls. Ni lyckades gottgöra vår gyllene vän, precis som er far ville.
Men förbannelsen hävdes inte. Han kom inte tillbaka.
Nej, inte än. Det blir nog lite mer komplicerat än så.
Ser ni nåt annorlunda med timglaset?
-Det står uppochned från hur det stod. -Och sanden faller uppåt?
Det började igår när ni återlämnade artefakten.
-Så den slutade falla för Russ… -Och började gå tillbaka för pappa.
-Om vi fyller timglaset… -Kan vi få pappa tillbaka!
Ni hade rätt.
Vi måste återbörda sakerna dit de hör hemma.
Men vi måste inte bara återbörda en.
Det gäller dem alla.
Bäst vi sätter igång. Vi har mycket att göra.
PAXTON-MUSEET
Undertexter: Victoria Heaps