Ела. Вземи го.
Дар от нас.
Татко! - Не, стой на светло, сине.
Каквото и да става, винаги стой на светло.
Вземи го.
Татко!
ЯСНОВИДСКАТА КУПА
Пише, че действа само на пълнолуние,
каквото има довечера.
Чрез тази ясновидска купа би трябвало да се свържем с духа на татко.
Не казвай "дух". Татко е жив.
Не твърдим друго, миличка,
но ни е нужно потвърждение, че сме на прав път.
Ако успеем да говорим с татко чрез купата,
ще докажем, че има шанс да го спасим.
Дори шансът да е малък, трябва да опитаме.
След вечеря ще намерим купата.
Никога не съм я виждал в действие,
но знам къде е.
Поредната охранителна мярка? - Да.
Повечето врати се отварят само отвън.
Ето!
Тук ли? Много е тъмно.
Не се тревожи. Понякога в мрака се крият изненади.
Мразя изненади.
Каква красота!
Добре дошли в небесната зала.
Всички тези реликви са свързани с космоса.
Често идвам тук да свиря на хармоника.
Акустиката е изненадващо добра.
Алекс свири на хармоника. - Кой мислиш, че ме научи?
Това ли е купата?
Интересен дизайн.
Как действа? Как да се свържем с татко?
В дневника пише, че за да говорим с човек отвъд,
трябва да напълним купата с вода.
Ето. - Сигурен ли си, че е така?
Чета го в дневника. - Добре.
Нищо не стана. Защо нищо не се случва?
Не ме юркай. Сега ни трябва лична вещ на човека, когото призоваваме.
Ключодържателят на Алекс. - Подарихме му го за Деня на бащата.
Ще му подарим нов, обещавам. Хвърли го в купата.
Ето, започва се. Сега какво?
Ами...
Хоръс, какво пише в дневника?
Страниците са били намокрени. Нататък не се чете.
Край, слагам точка. Без да сме прочели, не е разумно да продължаваме.
Но, мамо, пълнолунието е тази вечер.
Следващата възможност ще е чак след месец. Налага се...
Стой далеч от мен, каквото и да си.
Насам!
Какво беше това чудо? Излезе от купата.
Това не го пишеше.
Ето защо не биваше да пробваме, без да сме напълно наясно.
Ако не говорим с татко, няма да знаем дали сме на прав път.
Рискът изглеждаше приемлив.
Спокойно, Ръс, ще намерим решение.
Само дано дотогава вратата да го удържи вътре.
Станли! Къде е Станли?
Отворете ми, моля.
Станли!
Побързайте. Затворен съм с онова нещо.
Не се отваря.
Растението блокира механизма.
Ще те измъкнем, само се дръж.
Трябва да срежем стъблото с нещо. - Оставете на мен.
Би ли побързал?
Режа, доколкото мога. Знаеш колко упорито е това растение.
Ехо?
Мисля, че ужасната твар от купата се бои от светлината.
Чудесно. Заеми отбранителна позиция и осветявай с фенера.
Ще се постарая.
Как можах да го затворя там! Аз съм най-лошият приятел.
Надявахме се да успеем. Понякога това замъглява преценката.
Да, направихте голяма грешка.
Шегичка. Аз постоянно греша.
Трябва да намерим начин да върнем онова нещо в купата.
Но как? Инструкциите в дневника почти не се четат.
Хрумна ми нещо.
Хитро, момчето ми. Разчиташ ли нещо? - Не всичко,
но явно лунната светлина по някакъв начин го прогонва.
На тавана има отвор. Нещо като шахта.
Сигурно затова я е направил Корнилиъс. За лунната светлина.
Трябва да разберем докъде стига.
Но все още не знаем как действа купата. Трябва ни човек, който е наясно.
Уредничката от музея? Помогна за бебетата на олмеките.
Права си, Джорджа може би знае. - Чудесно, да вървим.
Вие разберете за купата. Аз ще проуча шахтата.
Ще се върнем скоро.
Късмет.
Гледай да останеш жив, братле. - Не ми помагаш, Пандора.
Ще се справиш, момче. - Прав си.
Ще се справя. - Ама може ли по-бързичко?
Благодарни сме ти, че остана след работно време, Джорджа.
Ясновидска купа.
Колко интересно.
И за какво ви е, между другото?
Правим проучване за книгата на Алекс.
Знаеш ли нещо за тези реликви? Как действат например?
На теория, нали така?
Едва ли вярваш наистина във вълшебни купи.
Защо? Не е толкова невероятно.
На теория, разбира се.
За съжаление, не знам. Но един човек може би ще помогне.
Специалист е по ясновидски реликви.
Нийл Пекмин.
Не го познавам лично, само съм чувала за него.
Говори се, че е голям особняк.
Никога не излиза от къщи.
Ясно. Благодаря още веднъж, Джорджа.
Лари, там ли си още?
Този звяр сякаш е обсебен от мен!
Тук съм, още режа.
Говори ми, моля те. Тръпки ме побиват от тишината.
Знам какво ще те успокои.
Лари, там ли си?
Помолих те да не мълчиш.
Ето ти спасението, приятелю.
Но ти мразиш звука й. - Ще направя изключение този път.
Сбогом, красиви испански жени.
Сбогом, дами от Испания.
Корабът ни трябва да отплава...
Тази музика... Идва от обсерваторията.
Естествено!
Открих я!
В другия край на шахтата съм. Чуваш ли ме? - Да, чувам!
Ще те осветя, само потърпи малко.
Търпя, къде ще ида!
Махай се, малката. - Моля? Не съм малка.
Каквато и да си, напусни, ако обичаш.
Точно тази вечер никой не ми е притрябвал.
Г-н Пекмин, моля ви. Трябва да говорим с вас за ето това.
Светлината е ослепителна!
Ето.
Свиква се.
Къде намерихте тази купа? - Беше в мазето ни.
Казаха ни, че сте наясно. - И още как.
Тези ясновидски купи са проклятие за моето семейство.
Повярвайте ми, семейните проклятия са и наш проблем.
Моля ви, г-н Пекмин. Нийл.
Помогнете ни. - И защо?
Наш приятел е в опасност. Нещо изскочи от купата, нямаме време.
Освободили сте вестител? Без да му дадете дар?
Какъв дар? - О, не, лоша работа.
Повторили сте нашата грешка.
Не сте спазили правилата. - Правила ли?
Процесът се състои от две части.
Задействате купата с нещо, принадлежало на този, когото призовавате.
Това го направихме.
Най-важното обаче е да се отплатите с дар.
Слагате в купата нещо, на което държите, под лунната светлина.
Това умилостивява вестителя.
Дар! Ето какво не е успял да разчете Ръс.
След като вестителят вече е тук, как да го прогоним?
Като сложите дар в купата. Но вече няма да е толкова лесно.
Мой предшественик освободил вестител и оттогава той ни преследва.
Обясни ни по-подробно. Може да намерим решение и за нас, и за теб.
Тази купа принадлежеше на семейството ми.
Имаме ясновидска дарба.
Всичко започнало с прадядо ми Артър.
Използвал купите единствено с цел
опечалените да говорят отново с любимите си хора.
Но нещата се променили, когато срещнал колекционер на антики.
Той изопачил предназначението на купите.
Обезпокоявал духовете на мъртвите, за да намира техните съкровища.
Не им давал мира, докато не получел каквото иска.
Колекционерът се разпореждал с Артър, докато на него не му писнало.
Съгласил се само на един последен сеанс.
Но колекционерът откраднал купата преди даването на дара.
И звярът взел Артър като наказание за неплатения дълг.
Оттогава вестителят се спотайва в сенките.
При всяко пълнолуние идва за следващия Пекмин.
Преследва ни, където и да отидем.
Видях как баща ми се опита да му даде дар.
Този джобен часовник.
Но без купата вестителят не пожела да го вземе.
Затова живееш, облян в светлина.
Щом няма сенки, няма и вестител.
Но усещам, че ме наблюдава непрестанно, във всеки един миг.
Това е ужасно.
Нийл, мисля, че колекционерът е наш предшественик.
Така ли?
Ужасният ни прапрадядо може да е вършил гадости,
но сега ние трябва да поправим нещата.
Няма оправия! Проклятието погуби и баща ми, и дядо ми.
Цикълът е безкраен.
Кой ти каза? Може да бъде прекъснат. Това е целта ни. Заедно може да успеем.
Добре ли си, друже?
Майчице.
Какво стана? - Май счупих фенера. Изпуснах го!
Идваме!
Защо не става? - Напредваш ли? Светлината прекъсва.
Не. Какво ли не пробвах, но не успявам да насоча лунната светлина
към небесната зала.
Не достига шахтата.
Явно новият телескоп е по-къс от стария. - Нов ли?
Да, дядо ти смени стария през 1969 г., за да наблюдава кацането на Луната.
Телескопът е неподходящ. Не стига дотам.
Готов ли си?
Да речем.
Първо наливаме водата.
Следва личната вещ, нали?
Няма нужда. Прадядо ми я е предоставил още навремето.
Сега, за да привлечем вестителя...
Идва.
Само още малко да се доближи.
Луната!
Не!
Не! Нийл!
Не! Пусни ги!
Пусни ме.
Ето, вземи дара!
Дали успяхме?
Така изглежда. - Знаех си!
Трябва ни, за да спасим нашия приятел, но после ще ти я върнем.
Не, задръжте я. Не искам и да чувам за ясновидски купи.
Трябва да кажем на Ръс какво сме открили.
Не ме доближавай! - Да, стой далеч от него!
Намерихме решение.
Пратете тази твар там, откъдето е дошла.
Станли!
Жив ли си, друже? - Едва.
Сега пусни вътре скъп за теб предмет.
Защо аз? - Защото ти го призова.
Побързай! Нещо, което цениш. Като дар.
Все едно му плащаш, за да се махне.
Тази хармоника ми е донесла много радост. Не искам да се простя с нея.
А ние не искаме да се простим с теб. - Разчувства ме.
Радвам се, че не умря. Иначе трябваше да чистя тук сам!
Ето го предишния Лари.
Как е Станли? Осветих ли го навреме?
Браво, Ръс.
Благодаря, мамо. Така се радвам, че сте тук!
Хора, водата в купата не се избистри както у г-н Пекмин.
Още е черна.
Не пак.
Оставете на мен. Ще дам урок на гадното мастилено петно!
Ехо?
Татко? - Деца?
Татко! - Вие ли сте?
Да! - Здрасти, татко.
Алекс, радвам се да чуя гласа ти.
Къде си? - Не знам.
В някакво тъмно и празно пространство.
Не разбирам къде съм.
Виждаш ли ни, татко? Виждаш ли нещо изобщо?
Не ви виждам, но ви чувам.
Чувам и друго. Сякаш някакви неща се носят покрай мен.
Какви неща? - Не знам.
Каквито и да са, не искам да ме чуят. Приближават се.
Няма как да се измъкна от тях.
Гледахме записа. Върнахме реликва и пясъкът в часовника потече нагоре.
Наистина ли? Чудех се дали ще стане.
Сега трябва да откриете каква е връзката. - Връзката...
Не губи надежда, Алекс. Ще те спасим.
Сигурен съм. Аз...
Отиде си.
Не плачи, Пан. Поне знаем, че татко е жив.
Пак ще говорим с него при следващото пълнолуние.
Чак след един месец? - Бързо ще мине.
Много можем да свършим за месец.
Превод на субтитрите Боряна Богданова