Nāc! Ņem!
Mūsu ziedojums.
Tēvs!
Nē, paliec tur, dēls! Nepamet gaismu!
Dari ko darīdams, vienmēr paliec gaismā!
Ņem!
Tēvs!
ZĪLĒŠANAS BĻODA
Žurnālā rakstīts, ka bļoda strādā tikai pilnmēness laikā, un tas ir šovakar.
Ar šo artefaktu, ko sauc par zīlēšanas bļodu, mēs varētu
zīlēt vai aprunāties ar tēta garu.
Nesaki "gars". Tētis nav miris.
Mēs nesakām, ka viņš ir miris, mīļā,
bet mums vajag apstiprinājumu, ka tas, ko darām, palīdz.
Jā. Un, ja ar bļodas palīdzību izdosies ar tēti aprunāties,
tas pierādīs mūsu hipotēzi, ka viņu varam glābt.
Ja tāda iespēja ir, mums ir jāmēģina.
Pēc vakariņām iesim sameklēt to bļodu.
Jāatzīst, neesmu to redzējis darbībā, tā teikt,
bet tās atrašanās vieta man ir labi zināma.
Vai šis ir kārtējais drošības līdzeklis?
Tieši tā.
Šeit lielāko daļu vārtu var atvērt tikai no ārpuses.
Voilà!
Tur iekšā?
Bet tur ir tik tumšs.
Neuztraucies!
Reizēm tumsa var slēpt pārsteigumus.
Man ārkārtīgi nepatīk pārsteigumi.
O! Cik skaisti!
Laipni lūgti debesu telpā!
Šeit esošie artefakti ir saistīti ar kosmosu.
Es bieži vien šeit nāku uzspēlēt mutes harmonikas.
Akustika ir pārsteidzoši dzidra.
-Alekss spēlē mutes harmonikas. -Tieši tā.
Kā tu domā, no kā es to iemācījos?
Vai šī ir tā zīlēšanas bļoda?
Burvīgs dizains.
Tā. Kas ir jādara? Kā mēs runāsim ar tēti?
Žurnālā rakstīts: lai sarunātos ar mīļoto cilvēku citā valstībā,
bļoda jāpiepilda ar ūdeni.
Par to ir padomāts.
Vai tu skaidri zini, ko dari?
Lasu to, kas rakstīts žurnālā.
Labi.
Nekas nenotika.
Kāpēc nekas nenotiek?
Nesteidzini mani!
Tagad vajag kādu priekšmetu, kas piederējis izsaucamajam cilvēkam.
Šis atslēgu piekariņš piederēja Aleksam.
Mēs viņam to uzdāvinājām pagājušogad tēva dienā.
Uzdāvināsim viņam jaunu. Apsolu.
Met bļodā!
Viss notiek.
Kas tālāk?
Nu.
Horas, kas rakstīts žurnālā?
Ūdens ir sabojājis ierakstus.
Pārējo es nevaru izlasīt.
Tā. Es šim lieku punktu.
Mums nevajadzēja ķerties klāt, pirms bijām visu izlasījuši.
Bet, mamm, pilnmēness ir šovakar.
Jā, paies vesels mēnesis, līdz būs nākamā iespēja.
Mums tas jādara…
Turies no manis pa gabalu! Lai kas tu būtu.
Visi sekojiet man!
Kas tas bija? Tas izšāvās no bļodas.
Par to nekas nebija rakstīts.
Tieši tāpēc nevajadzēja neko darīt, kamēr nezinām visu informāciju.
Ja neparunāsim ar tēti tagad, nezināsim, vai tas, ko darām, palīdz.
Riska apmērs šķita pieņemams.
Viss kārtībā, Ras. Mēs to atrisināsim.
Cerēsim, ka līdz tam šie vārti turēs to ieslodzītu.
Stenlijs! Kur ir Stenlijs?
Lūdzu, atveriet vārtus!
Stenlij!
Pasteidzieties! Tas radījums joprojām ir šeit kopā ar mani.
Neveras vaļā.
Ērkšķu krūms iepinies mehānismā.
Mēs tevi dabūsim laukā, Stenlij. Pacieties!
Mums jāatrod kaut kas, ar ko to pārzāģēt.
Man ir.
Vai tu varētu to darīt ātrāk?
Es zāģēju tik ātri, cik varu. Tu zini, cik šis ērkšķu krūms ir nepakļāvīgs.
Hei?
Man šķiet - tas briesmonis, kas iznāca no bļodas, baidās no gaismas.
Labi. Ieņem aizsardzības pozīciju un spīdini savu elektrisko lāpu.
Es darīšu, ko spēšu.
Neticami, ka es viņu tur iesprostoju.
Esmu sliktākais draugs pasaulē.
Mēs visi gribējām, lai izdodas.
Reizēm cerības aizmiglo prātu.
Jā. Jūs tiešām visu salaidāt grīstē.
Joks. Es visu laiku kaut ko salaižu grīstē.
Mums jāizdomā, kā to radījumu dabūt atpakaļ bļodā.
Bet kā? Instrukcijas žurnālā tikpat kā nav salasāmas.
Man ir ideja.
Malacis, dēliņ! Vai vari izlasīt vārdus?
Šis tas joprojām izplūdis,
bet šķiet, ka no tā radījuma varētu tikt vaļā ar mēnessgaismas palīdzību.
Es griestos redzu atveri.
Izskatās gandrīz kā šahta.
Tāpēc Kornēlijs to būs tur ierīkojis.
Mēnessgaismai.
Mums jāatrod šahtas otrs gals.
Bet mēs joprojām nezinām, kā šī bļoda darbojas.
Mums jāatrod kāds, kurš zina.
Varbūt tā kundze no muzeja? Viņa palīdzēja ar olmeku mazuļiem.
-Tev taisnība. Džordžija varētu zināt. -Lieliski. Mums ir rīcības plāns.
Jūs noskaidrojiet par bļodu.
Es tikšu skaidrībā par mēnessgaismu.
Mēs drīz būsim atpakaļ.
Lai veicas!
Jā. Centies nenomirt, brālīt!
Tas nepalīdz, Pandora.
Tev izdosies, puika.
Pareizi.
Man izdosies.
Bet vai tu varētu to izdarīt ātri?
Liels paldies, ka paliki pēc darba laika, Džordžij.
Mēs tiešām to novērtējam.
Zīlēšanas bļoda.
Ļoti interesanti.
Starp citu, kam tev to vajag?
Mēs tikai veicam pētījumu Aleksa grāmatai.
Vai tu par tām ko zini? Varbūt - kā tās darbojas?
Tu domā - teorētiski, vai ne?
Tu taču nevarētu ticēt burvju traukiem.
Kāpēc? Tas nemaz nav tik neiespējami.
Protams, teorētiski.
Diemžēl nezinu.
Bet es pazīstu kādu, kurš varētu zināt.
Viņš ir zīlēšanas artefaktu speciālists.
Nīls Pekmens.
Es viņu nepazīstu personīgi, tikai esmu par viņu dzirdējusi.
Runā, ka Nīls esot ļoti savdabīgs cilvēks.
Viņš nekad nepametot savu māju.
Skaidrs. Vēlreiz paldies, Džordžij.
Lerij, vai tu vēl tur esi?
Šķiet, ka tas nezvērs ir ar mani apsēsts!
Esmu šeit. Joprojām zāģēju.
Turpini runāt, lūdzu.
Klusums ir pārāk satraucošs.
Es zinu, kas tevi nomierinās.
Lerij, vai tu tur esi?
Tas ir pretēji tam, ko es lūdzu.
Lūdzu, draudziņ. Tās tev palīdzēs.
Bet tev riebjas, kā tās skan.
Šoreiz pieļaušu izņēmumu.
Ardievu un adieu Jums, spāņu dāmas
Ardievu un adieu Jums, Spānijas dāmas
Mums pavēle dota Burāt uz veco…
Tā mūzika.
Tā nāk no observatorijas.
Protams!
Atradu!
Esmu šahtas augšgalā. Tu mani dzirdi, Stenlij?
Jā, es tevi dzirdu.
Es iespīdināšu tev lejā mēnessgaismu. Pacieties!
Ciešos, cik spēju.
Ej prom, mazā meitene!
Ko, lūdzu? Es neesmu maza.
Vienalga, cik liela esi, lūdzu, ej prom!
Šī nav īstā nakts, lai klauvētu pie manām durvīm.
Pekmena kungs, lūdzu!
Mums ar jums ir jāparunā par šo.
Tik spoža gaisma, tāds karstums!
Ņemiet!
Gan pieradīsiet.
Kur jūs to bļodu atradāt?
Tā bija mūsu pagrabā.
Mums teica, ka jūs par tām kaut ko zināt.
Es par tām zinu pārāk daudz.
Šo briesmīgo zīlēšanas bļodu dēļ visa mana ģimene ir nolādēta.
Ticiet man, mēs šo to zinām par ģimenes lāstiem.
Lūdzu, Pekmena kungs!
Nīl!
-Jums mums jāpalīdz. -Kāpēc lai es jums palīdzētu?
Mūsu draugu apdraud kāds, kas iznāca no šīs bļodas.
Viņš ir slazdā, un mums nav daudz laika.
Jūs izlaidāt laukā ziņnesi?
Jūs nepiedāvājāt ziedojumu?
Kādu ziedojumu?
Ak nē. Tas ir slikti.
Jūs pieļāvāt to pašu kļūdu, ko mēs.
-Jūs neievērojāt noteikumus. -Noteikumus?
Šajā procesā ir divi īpaši soļi.
Bļodu aktivē ar priekšmetu, kas piederējis cilvēkam,
kuru gribat uzrunāt.
To mēs izdarījām.
Un vissvarīgākais solis ir samaksa - ziedojums.
Pilnmēness gaismā bļodā jāievieto priekšmets, kas jums ir svarīgs.
Tas nomierina ziņnesi.
Ziedojums!
Lūk, ko Rass nevarēja izlasīt.
Bet tagad, kad ziņnesis ir laukā, kā lai tiekam no tā vaļā?
Ieliekot bļodā ziedojumu.
Bet šajā brīdī vairs nav tik vienkārši.
Pirms daudziem gadiem kāds mans sencis izlaida ziņnesi,
un kopš tā laika tas vajā visus Pekmenus.
Pastāstiet, lai varam saprast.
Varbūt mēs izdomāsim, ko darīt, un palīdzēsim arī jums.
Senāk šī zīlēšanas bļoda piederēja manai ģimenei.
Visiem Pekmeniem bija zīlēšanas dotības.
Viss sākās ar manu vecvectēvu Arturu.
Viņš izmantoja šīs bļodas labu nodomu vadīts -
lai sērojošie atkal varētu parunāties ar mīļajiem aizgājējiem.
Taču viss mainījās, kad viņš iepazinās ar kādu senlietu kolekcionāru.
Kolekcionārs izmantoja bļodas nelietīgiem mērķiem.
Viņš ar to palīdzību traucēja mirušos,
lai atrastu viņu apslēptos dārgumus.
Viņš nelika viņu dvēseles mierā, līdz dabūja kāroto.
Kolekcionārs piespieda Arturu iesaistīties ļaundarībās, līdz viņš vairs neizturēja.
Arturs piekrita veikt vēl vienu pēdējo izsaukšanu.
Bet kolekcionārs viņu piemānīja un nozaga bļodu,
pirms tika piedāvāts ziedojums.
Tādēļ ziņnesis paņēma Arturu, sodot par nesamaksāto parādu.
Kopš tā laika ziņnesis dzīvo ēnās.
Katru pilnmēnesi tas nāk pakaļ nākamajam Pekmenam.
Lai vai kur mēs dotos, tas seko.
Es redzēju, kā mans tēvs mēģināja pasniegt ziedojumu.
Šo kabatas pulksteni.
Taču bez bļodas ziņnesis to nepieņēma.
Un tāpēc jūs visu laiku dzīvojat gaismā.
Ja nav ēnu, nav ziņneša.
Tomēr es jūtu, kā tas mani vēro - ik brīdi, ik dienu.
Tas ir šausmīgi.
Nīl, domāju, ka tas kolekcionārs bija mūsu sencis.
Tiešām?
Klau, mans vecvecvecvectētiņš Draņķis, iespējams, ir izdarījis ko ļoti neforšu.
Un tagad mūsu uzdevums ir to labot.
To lāstu nav iespējams labot.
Tas iznīcināja manu tēvu un vectēvu.
Tas ir apburtais loks.
Kurš to teica? To loku var pārraut. Tieši to mēs cenšamies darīt.
Mēs to varam izdarīt kopā.
Draudziņ, tev viss kārtībā?
Vai dieniņ!
-Kas tur notiek? -Es laikam saplēsu kabatas lukturīti.
Aiz bailēm izkrita no rokām.
Mēs nākam!
Kāpēc nesanāk?
Izdevās? Man beidzas gaisma.
Nē. Lai kā es to grozītu, tas neiespīdina mēnessgaismu debesu telpā.
Gaisma nesniedzas līdz šahtai.
Iespējams, jaunais teleskops nav tik garš kā vecais.
Jaunais teleskops?
Jā. 1969. gadā tavs vectēvs ar to aizstāja veco,
lai varētu vērot nolaišanos uz Mēness.
Šis nav īstais teleskops.
Tas gaismu nepārvirzīs.
Gatavs, P. kungs?
Laikam jau.
Vispirms ielejam ūdeni.
Tagad personiskais priekšmets, ja?
Personiskais priekšmets nav vajadzīgs -
to pirms daudziem gadiem jau iemeta mans vecvectēvs.
Tagad ir jāatvilina ziņnesis.
Tas tuvojas.
Mums vajag, lai tas pienāk mazliet tuvāk.
Mēnessgaisma!
Ak nē!
Nē! Nīl!
Nē! Laid viņus vaļā!
Laid vaļā!
Lūk, ziedojums! Ņem!
Vai mums izdevās?
Tā izskatās.
Es zināju, ka tev sanāks!
Mums to vajag, lai izglābtu draugu,
bet pēc tam mēs to atdosim.
Nē. Paturiet to! Es par zīlēšanas bļodām pat dzirdēt vairs negribu.
Mums jāpiezvana Rasam. Jāizstāsta, ko uzzinājām.
Turies no manis pa gabalu!
Jā! Turies no viņa pa gabalu!
Mēs zinām, kā tikt vaļā no ziņneša.
Lieliski. Sūtiet to atpakaļ, no kurienes tas nācis!
Stenlij!
Tu vēl esi ar mums, draudziņ?
Knapi.
Tagad iemet kādu priekšmetu, kas tev ir svarīgs.
-Kāpēc es? -Tāpēc, ka tu esi tas, kurš to izsauca.
Ātrāk! Jebko, kas tev ir nozīmīgs. Tas ir ziedojums.
Tā būs samaksa, un tas radījums aizies.
Šīs mutes harmonikas man ir sagādājušas daudz prieka.
Man žēl no tām šķirties.
Mums būtu vairāk žēl šķirties no tevis.
Mans sentimentālais draugs.
Man prieks, ka neesi miris.
Būtu ķēpa uzkopt šo nekārtību vienam.
Tas atkal ir Lerijs, ko pazīstu.
Viņš ir glābts? Vai iespīdināju Stenlijam gaismu laikā?
Tu esi malacis, Ras.
Paldies, mamm. Bet es ļoti priecājos, ka esi atpakaļ.
Draugi, ūdens zīlēšanas bļodā nekļuva dzidrs kā pie P. kunga.
Tas joprojām ir melns.
Ak nē. Ne jau atkal.
Lai tik panāk!
Es tam tintes pleķim parādīšu, kā uzbrukt maniem draugiem.
Sveiki?
-Tēt? -Tēt?
Bērni?
-Tēt! -Vai tie esat jūs?
-Jā! -Čau, tēt!
Aleks, kāds prieks dzirdēt tavu balsi.
Kur tu esi?
Es nezinu.
Kaut kādā tumšā tukšumā.
Es nesaprotu, kur esmu.
Vai tu mūs redzi, tēt?
Vai tu vispār kaut ko redzi?
Es neredzu, bet es jūs dzirdu.
Un dzirdu arī ko citu. Tādu kā skrapstoņu.
Skrapstoņu? Kas tur skrapstina?
Es nezinu.
Bet, lai kas tie būtu, negribu, ka tie mani dzird.
Tie tuvojas.
Lai vai kur es bēgu, nespēju no tiem paglābties.
Mēs noskatījāmies tavu video.
Atdevām artefaktu, un tagad smilšu pulksteņa smiltis krīt augšup.
Tiešām? Man likās, ka tas varētu līdzēt.
Tagad jums ir jāizdomā, kā viss ir saistīts.
Saistīts.
Nezaudē cerību, Aleks.
Mēs tevi atbrīvosim.
Es zinu. Es…
Viņš ir prom.
Neraudi, Pana.
Vismaz zinām, ka tētis ir dzīvs.
Un nākamajā pilnmēnesī parunāsimies ar viņu atkal.
Pēc mēneša?
Tas paies ātrāk, nekā domā.
Pa šo mēnesi mēs varam paveikt ļoti daudz.
Tulkojusi Aija Apse