Kom. Ta den.
Vår offergåva.
Far!
Stanna där, min son. Stanna i ljuset.
Vad du än gör, lämna aldrig ljuset.
Ta den.
Far!
SIARSKÅLEN
Skålen funkar visst bara under fullmåne,
och det är fullmåne ikväll.
Vi borde kunna använda siarskålen för att tala med pappas ande.
-Säg inte ande. Pappa är inte död. -Det säger vi inte heller, raring,
men vi måste bekräfta att det vi gör fungerar.
Ja. Om vi kan prata med pappa genom skålen,
bevisar det teorin om att han kan räddas.
Finns det en chans, måste vi försöka. Efter middagen letar vi rätt på skålen.
Jag har förvisso aldrig sett den i arbete, men jag känner till var den står.
-Ännu en säkerhetsåtgärd? -Absolut.
De flesta av grindarna kan bara öppnas utifrån.
Voilà.
In dit? Men det är så mörkt.
Oroa dig inte. Ibland innehåller mörkret överraskningar.
Jag gillar inte överraskningar.
Wow. Det är vackert.
Välkomna till planetariet.
Alla artefakter här har med yttre rymden att göra.
Jag kommer hit ofta för att spela munspel.
Akustiken är förvånande bra.
-Alex spelar munspel. -Det stämmer.
Vem tror du har lärt mig?
Är det där siarskålen?
Fascinerande design.
Hur får vi den att funka? Hur pratar vi med pappa?
Det står att för att prata med nån i en annan dimension
-måste vi fylla skålen med vatten. -Det fixar jag.
Säkert att du vet vad du gör?
-Jag läser bara vad det står. -Okej.
Inget hände. Varför händer inget?
Jäkta mig inte.
Nu behöver vi ett personligt objekt från individen vi kallar.
Nyckelringen tillhörde Alex.
Han fick den av oss på fars dag i fjol.
Vi skaffar honom en ny. Jag lovar. Släng ner den i skålen.
Det funkar. Sen då? Sen då?
Tja.
-Horus, vad säger anteckningarna? -De är lite vattenskadade.
Jag kan inte läsa resten.
Okej. Nu stoppar jag det här.
Vi borde inte ha börjat utan att ha läst allt.
Men mamma, det är fullmåne ikväll.
Det tar en hel månad innan vi får en ny chans.
Vi måste göra det här…
Håll dig borta från mig, vad du än är.
Hitåt, allihop.
-Vad var det där? Det kom ut ur skålen. -Det stod inget om det.
Vi borde inte ha gjort nåt utan all information.
Pratar vi inte med pappa, vet vi inte om vi gör rätt.
Riskfaktorerna verkade acceptabla.
Det är okej, Russ. Vi löser det.
Hoppas att grinden håller den fången tills dess.
Stanley! Var är Stanley?
Kan ni öppna grinden?
Stanley!
Skynda er. Den där saken är här inne med mig.
Den går inte att öppna.
Törnbusken är intrasslad i mekanismen.
Vi ska få ut dig, Stanley. Vänta bara.
Vi måste hitta nåt att skära med.
Jag vet.
Kan du kanske snabba på?
Jag sågar så fort det går. Du vet hur seg törnbusken är.
Hallå?
Jag tror att varelsen som kom ut ur skålen är rädd för ljuset.
Bra. Återgå till skyddsposition och rikta ficklampan utåt.
Jag ska göra mitt bästa.
Hur kunde jag stänga in honom där? Jag är världens sämsta vän.
Alla ville att det skulle gå. Ibland överröstar hoppet omdömet.
Ja. Ni ställde verkligen till det.
Skojar. Jag ställer jämt till det.
Vi måste räkna ut hur vi får tillbaka den där saken i skålen.
Men hur? Instruktionerna är bara halvläsliga.
Jag har en idé.
Bra jobbat. Kan du läsa nåt av det?
Vissa delar är otydliga,
men det verkar behövas månsken för att bli av med den där saken.
Jag ser en öppning i taket.
Nästan som ett schakt.
Det måste vara därför Cornelius byggde det.
För månskenet. Vi måste ta reda på vart schaktet leder.
Vi vet fortfarande inte hur skålen fungerar.
Vi måste hitta nån som vet.
Kanske museumtanten? Hon hjälpte till med olmec-bebisarna.
-Du har rätt. Georgia kanske vet. -Toppen. Plan utstakad.
Ni lär er om skålen. Jag stannar här och löser månskenet.
Vi kommer snart.
Lycka till.
-Ja. Undvik att dö, bror. -Inte hjälpsamt, Pandora.
-Du klarar det, grabben. -Det stämmer.
-Jag klarar det här. -Kan du göra det snabbt?
Tack för att du stannade sent, Georgia. Vi uppskattar det.
En siarskål. Väldigt intressant.
-Vad är det här för, förresten? -Bara lite research till Alex bok.
Vet du nåt om dem? Kanske hur de fungerar?
I teorin, menar du?
Du tror väl ändå inte på magiska skålar?
Varför inte? Så otänkbart är det inte.
-Givetvis, i teorin. -Jag vet tyvärr inte.
Men jag vet nån som kanske gör det. Han är specialist på spådomsartefakter.
Neil Peckmin.
Jag känner honom inte personligen, bara ryktesvägen.
Det ryktas att Neil är en väldigt besynnerlig typ.
Han lämnar aldrig sitt hem.
Uppfattat. Tack igen, Georgia.
Larry, är du kvar?
-Den här besten verkar besatt av mig! -Jag är kvar. Jag sågar fortfarande.
Fortsätt prata. Tystnaden är mer än oroande.
Jag kan lugna dig.
Larry, är du där?
Det där är motsatsen till vad jag bad om.
Varsågod, kompis. Lösningen på allt.
-Men du hatar ljudet av det. -Jag gör ett undantag den här gången.
Den där musiken.
Den kommer från…observatoriet. Självklart!
Hittade den.
Jag är högst upp i schaktet. Hör du mig?
Ja, jag hör dig.
Jag ska leda ner månsken till dig. Vänta.
Jag kan ju bara vänta.
-Försvinn, lilla flicka. -Ursäkta? Jag är inte liten.
Oavsett storlek, försvinn. Du valde fel kväll att knacka på min dörr.
Herr Peckmin, snälla.
Vi måste prata med dig om den här.
Så ljust, så varmt.
Här.
Ni vänjer er.
-Var hittade ni skålen? -Den stod i vår källare.
-Vi har hört att du vet nåt om dem? -Jag vet för mycket om dem.
Hela min familj har förbannats på grund av siarskålar.
Tro mig, vi känner till familjeförbannelser.
Herr Peckmin, snälla. Neil. Vi behöver din hjälp.
Varför skulle jag hjälpa er?
Vår vän är i fara för att nåt kom ut ur skålen.
-Han hålls fången och tiden är knapp. -Frigjorde ni en budbärare?
-Hade ni ingen offergåva? -Vadå offergåva?
Åh, nej. Det här är illa. Ni gjorde samma misstag som vi.
-Ni följde inte reglerna. -Reglerna?
Processen har två olika delar.
Skålen aktiveras med ett personligt objekt.
-från den man vill nå. -Den delen gjorde vi.
Den viktigaste delen är erbjudandet av en offergåva.
Nåt som är viktigt för er som läggs i skålen under fullmånens sken.
Det blidkar budbäraren.
En offergåva! Det var det Russ inte kunde läsa.
Nu när budbäraren är här, hur slipper vi den?
Genom att lägga en offergåva i skålen. Men nu är det inte så lätt.
Min förfader släppte lös en för länge sen som har hemsökt varje Peckmin sen dess.
Berätta, så vi förstår.
Vi kanske hittar en lösning och hjälper dig samtidigt.
Min familj ägde just den skålen för länge sen.
Alla Peckmins har kunnat sia.
Det började med min farfars far, Arthur.
Han använde siarskålar för att
låta sörjande prata med dem de älskade igen.
Men allt det förändrades, när han träffade en artefaktsamlare.
Samlaren fördärvade skålarnas syfte.
Han utnyttjade dem genom att störa de döda
för att hitta deras glömda skatter.
Han lät inte deras själar vila förrän han fick det han ville ha.
Samlaren tvingade Arthur att lyda honom, tills han slutligen fick nog.
Arthur lovade att sia en sista gång, sen skulle han sluta.
Men samlaren lurade honom och stal skålen
innan offergåvan överlämnades.
Så budbäraren tog Arthur som straff för hans skuld.
Budbäraren har levt i skuggorna sedan dess.
Varje fullmåne kommer den för att hämta nästa Peckmin.
Oavsett vart vi tar vägen så följer den oss.
Jag såg min far försöka lämna en offergåva.
Det här fickuret.
Men utan skålen vägrade budbäraren ta den.
Det är därför du lever i konstant ljus. Inga skuggor, ingen budbärare.
Men jag känner den iaktta mig, varje sekund, varje dag.
Vad hemskt.
-Neil, jag tror samlaren var vår förfader. -Var han?
Farfars farfars far Sopan kan ha gjort ocoola grejer.
-Nu är det vårt jobb att lösa det. -Förbannelsen kan inte lösas.
Den förtärde min far och min farfar. Det är en oändlig cykel.
Enligt vem? Man kan bryta cykeln. Vi försöker göra det.
Vi kan samarbeta.
Kompis, är du okej?
Kära nån.
-Vad händer där inne? -Ficklampan gick sönder.
-Den fick mig att tappa den. -Vi kommer!
-Varför funkar det inte? -Går det? Ljuset börjar sina.
Nej. Oavsett hur jag försöker kan jag inte leda månskenet
ner till planetariet. Det når inte ner i schaktet.
Det nya teleskopet är kortare än det gamla.
Nya teleskopet?
Ja. Din farfar bytte det gamla 1969, för att kunna se månlandningen.
Det är fel teleskop. Det kommer inte räcka.
Redo, herr P?
Antar det. Först, häll i vattnet.
-Och det personliga föremålet? -Det behövs inte,
min farfarsfar gav en offergåva för länge sen.
Nu ska vi locka fram budbäraren.
Den kommer.
Den måste komma närmare.
Månskenet!
Åh, nej.
Nej! Neil!
Nej! Släpp dem!
Släpp!
Här är din offergåva. Ta den!
Fångade vi den?
-Det verkar så. -Jag visste att du skulle lyckas!
Vi måste ta den för att rädda vår vän,
men vi lämnar tillbaka den sen.
Nej. Behåll den. Jag vill inte ha nåt med siarskålar att göra.
Vi måste ringa Russ och berätta vad vi fått veta.
-Håll dig borta från mig! -Ja! Håll dig borta från honom!
Vi vet hur man blir kvitt budbäraren.
Toppen. Skicka tillbaka den dit den kom från.
Stanley!
-Lever du, kompis? -Knappt.
Kasta i nåt som betyder nåt för dig.
-Varför just jag? -Du kallade på den.
Skynda! Nåt som betyder nåt. Som offergåva.
Som en betalning, sen försvinner den där saken.
Munspelet har bringat mig mycket glädje. Jag vill inte förlora det.
-Och vi vill inte förlora dig. -Din gamla mjukis.
Glad att du inte är död.
Det hade varit drygt att städa upp här ensam.
Där är den Larry jag känner.
Är han trygg? Fick Stanley ljus i tid?
-Bra jobbat, Russ. -Tack, mamma. Skönt att du är tillbaka.
Hörni, vattnet i skålen blev inte klart
som det blev hos herr P. Det är fortfarande svart.
-Åh, nej. Inte nu igen. -Låt mig ta hand om den.
Jag ska lära bläckfläcken att inte jaga mina vänner.
Hallå?
-Pappa? -Pappa?
Ungar?
-Pappa! -Är det ni?
-Det är det! -Hej, pappa!
Alex, det är så skönt att höra din röst. Var är du?
Jag vet inte.
I nåt slags mörkt tomrum. Jag kan inte se var jag är.
Ser du oss, pappa? Kan du se nåt alls?
Jag kan inte se er, men jag kan höra er.
Jag kan även höra annat där ute, det låter som nåt som skuttar.
-Skuttar? Som vad? -Jag vet inte.
Men vad de än är så vill jag inte att de hör mig.
De närmar sig. Oavsett vart jag flyr kommer jag inte undan.
Vi tittade på din video.
Vi återbördade en artefakt och fick timglassanden att falla uppåt.
Jag undrade om det skulle funka.
-Räkna nu ut hur allt hänger ihop. -Hänger ihop…
Tappa inte hoppet, Alex. Vi ska få ut dig.
Det vet jag. Jag…
Han är borta.
Gråt inte, Pan. Nu vet vi att pappa lever.
-Nästa fullmåne pratar vi med honom igen. -Om en månad?
-Det kommer att gå fort. -Vi hinner göra mycket på en månad.
Undertexter: Victoria Heaps